Det du nå skal se er kanskje farlig, ulovlig, uetisk,
smålig, villedet, umoralsk, og definitivt idiotisk.
Men det er også sant.
På en måte.
Dette begynte ganske enkelt.
Jeg lette etter vennen min, Gina.
Gina.
Problemet var at jeg hadde fått utskrevet en ny medisin.
Den gjorde meg gal.
Kanskje jeg kan hjelpe deg, kjære.
Hei! Jeg leter etter Ginas hus.
Ginas hus er den veien, Natalie.
- Tusen takk for hjelpen. - Bare hyggelig.
Jeg gikk rett inn i huset.
Gina?
Gina var ikke der, så jeg lot som om jeg var hjemme.
Og så ble jeg søvnig,
så jeg la meg ned som Gullhår og tok en lur.
Og det var tre bjørner der, som i "Gullhår".
Jeg var veldig høflig.
Vil dere være med?
Problemet var
at det ikke var bjørner, og dette var ikke Ginas hus.
Hvem er du?
Hvem sitt hus var det jeg var i?
SLAPP AV
HVORFOR MENN ELSKER TISPER
Hei, mitt navn er Natalie Slavek,
jeg har bodd i Naples, Florida, de siste 11 årene.
Jeg har en fascinasjon for Naples.
Det er som å bo i paradis.
Og jeg tenkte at jeg burde fremheve disse små, rare stedene.
God morgen. Dette er Natalie kjenner Naples...
PÅ TÆRNE-TIRSDAG!
...og i dag er det tirsdag, som betyr...
Det var sånn jeg startet Natalie kjenner Naples.
Jeg er ganske viktig. Jeg er Natalie kjenner Naples.
Først gjorde jeg en feil og sa "Natalie tar Naples".
Jeg bare: "Nei, du tenker på kusinen min i Dallas, Debbie."
VENN AV NATALIE
Jeg er Ed Caputo. Jeg bor i vakre Naples, Florida.
Det regner og stormer i dag,
men vanligvis har vi flott vær,
bortsett fra orkanene.
Jeg møtte Ed for cirka ti år siden.
Hun har en sprudlende personlighet og er morsom.
Vi ble bare venner
og jeg har fulgt de gale opplevelsene hennes oppigjennom.
Denne historien begynner med en uskyldig dag på stranden.
Jeg nippet til tequila om ettermiddagen.
Jeg er bipolar. Jeg håndterer det med medisiner,
men på den tiden...
var det ikke godt håndtert.
Ser greit ut.
Jeg møtte denne kvinnen.
Hei.
Hun var veldig hyggelig, men hun likte å drikke.
Jeg liker å drikke.
Å, ja.
Vi går tilbake til hotellrommet.
Jeg liker å drikke.
Hun ble dritings. Jeg nipper fortsatt til tequila.
På medisinen min står det: "Ikke bland med alkohol."
Da jeg gjorde min egen forskning, fant jeg ut at det stemte.
Legger man til litt tequila, husker man ikke en dritt.
Litt tequila, man husker ikke en dritt.
Det svartner for deg.
Politi!
Ops.
Politiet ble visst kalt til rommet vårt.
Åpne! Det er politiet!
Jeg er her grunnet en klage på støy.
Jeg skal "angivelig" ha slått politiet i brystet.
Dra til helvete, purk!
Jeg kan ikke engang slå.
Hvis jeg slo, ville det vært som dette.
Dra til helvete, purk!
Jeg slår visst som en jente.
Men de sa betjenten følte seg truet.
Hun brukte en elektrosjokkpistol på meg...
...i magen, i skrittet, og i rumpa.
Du vet...
Det er problemet med byen Naples.
De har ikke kriminalitet. De skaper kriminalitet.
Hva ser du på? Kom deg av senga!
Jeg ble siktet for vold mot tjenestemann.
KVINNE ANGREP POLITIBETJENT
Det var som om jeg ble lurt.
De var bestemte på å ta meg for et eller annet.
Jeg skal ta deg for et eller annet.
De endte opp med å droppe voldssiktelsen,
men de ga meg to års prøvetid.
Tull.
Hvis jeg gjorde noe sånt igjen, ville jeg få fem år i fengsel.
Fem år i fengsel!
Og jeg bare: "Jeg er ikke engang voldelig!"
BARE ÉN UKE SENERE
La oss spole fremover til onsdagen etter.
Det var min dag i retten, og jeg fikk den typen prøvetid
hvor jeg hver onsdag måtte møte dommeren i retten.
Så, jeg skulle vært i retten,
men jeg var på stranda.
For meg er en typisk dag å dra på stranda om morgenen.
Det setter i gang... endorfinene mine.
Hei, jenta mi. Kaller det "strandmorgenen" min.
Jeg har "strandmorgenen" min.
Jeg var på telefonen, ringte alle.
Det er vakkert her ute. Du bør komme ned.
Har du tatt Botox under armene eller noe?
Dette er en fin lipgloss til fest.
Jeg husker Vance. Han ville ligge med meg.
Vil han at barnebarna skal ferske ham? Det er ekkelt, Brandi!
Jeg passer ikke på klokka.
Klokka er halv to og jeg skal være i retten halv tre.
Skal ikke du i retten?
Å, faen.
Å, faen!
Jeg rakk ikke å skifte eller å dra hjem.
Jeg ankommer retten i badedrakt, som ikke er vanlig.
Dommeren er en munter type.
Jeg rakk det, ærede dommer.
Men han lar seg ikke overkjøre.
Hva har du på deg i min rettssal?
Hun hadde på seg en veldig dyr badedrakt.
Den er veldig dyr.
Og den kommer med en push-up-BH
fra Victoria's Secret.
Han så sikkert på størrelsen på puppene mine
fordi de var blåst opp til fire ganger vanlig størrelse.
Den var ikke fra en billigbutikk.
Hun tenkte det var greit, men dommeren var uenig.
- Dommeren syntes ikke det var greit. - Jeg synes ikke det er greit.
Så, de satte meg på en ny medisin...
...ved navn Haldol.
"Haldol."
Du kan gå, Mrs. Slavek.
- Ærede dommer! - Du kan gå!
Han lar meg gå.
Greia med Haldol...
Den gis vanligvis mot schizofreni.
Jeg reagerte dårlig på den.
Betjenten som arresterte meg var der og jeg følte meg gal.
Jeg følger med på deg.
Det gjorde meg delirisk, forvirret, gal.
- Og én dag, skal jeg ta deg. - Det var ille.
Jeg føler meg helt gal, trenger vape-pennen, men batteriet er tomt.
Så, jeg drar til denne vape-butikken.
Jeg vet ikke hva som gikk av meg, men jeg trengte virkelig et drag.
De lot meg vape til jeg skulle betale.
Jeg hadde kun ett problem.
Kortet mitt ble avvist.
AVVIST UTILSTREKKELIG DEKNING
Selv om jeg tydeligvis ikke hadde råd til en ti dollars vape,
mente jeg det var en god idé å dra til en forhandler og kjøpe en ny bil.
Jeg setter meg ned med en dame,
og prøver å finne ut av tallene med tanke på bilen.
Du har null dollar.
Så jeg sa: "Herregud! Jeg må stikke."
Jeg løp ut av forhandleren.
Samtidig hadde vapen jeg ikke kunne betale for skaffet meg mer trøbbel.
Hun stjal fra deg.
Jeg ble anklaget for tyveri.
Tyveri!
Nå virker jeg som en tyv.
Og, på et vis, ender jeg opp i et veldig velstående nabolag.
Et nabolag av hus til flere millioner som lå ved stranden.
Jeg er fortsatt så plaget av Haldol at det virker som Fantasy Island.
Skjønner du?
Det er en vakker dag i Naples!
Og da begynner jeg å lete etter vennen min Gina.
Men jeg lyktes ikke.
Hei. Jeg ser etter vennen min Gina.
Hun bor ved stranden
i et hus som ligner på husene jeg ser.
Hun har et hus som ligner på husene jeg ser.
Hun er i dette nabolaget mens hun hallusinerer om Cheshire-katter
og alt mulig annet.
Kremt.
Kanskje jeg kan hjelpe.
For å nå Ginas hus, gå ned gaten og ta til høyre.
Er du sikker?
Tro meg. Hva er det verste som kan skje?
- Tusen takk for hjelpen. - Bare hyggelig.
Kanskje det var en venstresving. Eller et oppsving, eller nedsving.
Kommer an på hvordan du ser på det, vel?
Når jeg kommer rundt hjørnet, ser jeg dette huset, og bare...
Det er Ginas hus.
Det jeg ikke husket...
Gina?
...var at Gina er død.
Ja. Gina har vært død i årevis. Burde ha nevnt det.
Gina, det er meg, Natalie. Jeg kommer inn.
Jeg hadde åpenbart et problem
med hodet, når jeg så etter døde mennesker.
Din tispe, hvor er du?
Så, jeg bryter meg inn...
Gines!
...i det dyreste området i Amerika.
Og rullebladet mitt viser fortsatt vold mot en politibetjent.
Dert blir ikke slettet.
Jeg er fremstilt som et dårlig menneske.
- Jeg synes hun er et dårlig menneske. - Det er henne, ja.
Og betjenten med elektrosjokkpistolen...
Blakke tispe.
...er der ute og ser etter meg.
Jeg har uflaks med politiet.
Jeg gikk inn på kjøkkenet, og der var hun.
Mrs. Myrtle. Hun var den faktiske eieren av huset.
Hun ser på meg og spør: "Hvem er du?"
Mrs. Myrtle var ikke hennes ekte navn,
men hun var en snill gammel dame.
- Hei. - Hallo?
Det var bisart.
DEN EKTE MRS MYRTLE VILLE IKKE BLI IDENTIFISERT
Vennene mine fra California var her og vi drakk kaffe.
Det var ikke morsomt, men det var...
De sitter der og sier: "Hva er det som foregår her?"
Hvem er det?
Hun hadde et stort perlekjede og gikk i badedrakt.
- Hei. - Jeg er forvirret.
De er forvirret. Og de er i 90-årene.
Stakkars mennesker. Jeg kunne gitt dem slag.
Vi ventet på niesen min. Hun heter Sarah,
Sarah!
Vennen min fra California har en øyesykdom.
Sarah, vi har ventet på deg!
Hun klemmer Natalie fordi hun tror hun er Sarah.
Jeg gir denne dama en sto klem.
Og hun sier: "Jeg er tante."
Det er meg, tante!
Og jeg sier: "Det er ikke Sarah."
- Ikke Sarah? - Nei, Mary, ikke Sarah.
- Så... hvem er du? - Jeg ringer politiet.
Naples-politiet?
Du trenger ikke gjøre det, Jim.
Hallo?
Jeg ville ringt politiet umiddelbart, men jeg følte meg ikke noe truet.
Jeg bare ser på henne og tenker: "Hva er det hun driver med?"
Hun fant seg liksom til rette.
Og vi bare satt der og så på henne.
Jeg var veldig høflig.
Vil dere ha chips?
Og jeg sa: "Jeg bare venter på Gina her."
Jeg bare venter på Gina her.
Så ble jeg søvnig.
Hun går til soverommet, og legger seg i sengen.
Det var en seng der, og jeg tenker: "Jeg trenger en lur."
Jeg endte opp med å legge meg på det rommet...
og ta en lur.
Dette har gått for langt. Jeg ringer myndighetene.
Naples-politiet.
Nei, sa jeg!
Hun var ikke voldelig. Hun gjorde ikke noe galt.
Hun gikk bare inn i et hus og tok en lur på soverommet.
Du må spore det siste anropet.
Det var en varm dag i Florida, så jeg hoppet i bassenget hennes.
Hun svømmer en runde i bassenget.
De lot meg gjøre hva som helst.
Marco!
Trodde fortsatt det var Ginas hus. Visste ikke at jeg gjorde innbrudd.
Enda en forbrytelse.
Jeg så på vennen min og sa: "Jeg må gjøre noe med dette."
Jeg må gjøre noe med dette.
Hun er ikke ved sine fulle fem.
Jeg kommer ut og snakker med henne, og jeg sier:
Du må dra.
Da var jeg nok lei av å være der, så jeg dro.
Hun løp hele veien gjennom huset, ut bakdøren.
Takk for chipsen.
Hun setter seg i bilen, kjører uregelmessig.
Vi tre står i oppkjørselen og diskuterer hva vi skal gjøre.
Og jeg sa: "Hun bør ikke kjøre bil.
Det eneste jeg kan gjøre er å ringe politiet."
For, hvis jeg ikke gjør det, hvem vet hvor hun ender opp?
Jeg endte opp på stranda,
og jeg tok endelig den luren jeg hadde prøvd å ta.
Hallo, Naples-politiet. Jeg må anmelde en...
- Wow, god service. - Hvor er hun?
De fikk meg ned til stranden for å identifisere henne.
Og da vi fant henne, så hun forvirret ut,
og hun visste ikke hvor hun var.
Nå er du min.
Politiet sa hun gikk inn i huset...
ARRESTERT FOR MERKELIG FORBRYTELSE
...fordi hun trodde det tilhørte en av vennene hennes.
Nyhetsklippet ble faktisk ikke sendt på lokalnyhetene.
Det ble sendt på nasjonale nyheter. De viste det i hjembyen min.
Jeg ble forferdet.
Denne kvinnen gikk rett inn døra
og tok seg til rette.
Hun trenger en god klem, og noen rene klær,
og sannsynligvis en ektemann.
Hun var på TV, og det var kjempemorsomt.
En fyr på nyhetene sa: "På bizarro-skalaen fra én til ti..."
Var dette en 11. Dette innbruddet var sinnssykt.
De ga meg 45 dager.
De satte meg i Collier County-fengselet,
også kalt Collier County-hotellet.
Gå til sengs.
Etter et par dager,
innså jeg at jeg hadde god tid til å jobbe med boka mi.
Jeg sitter der i indianerstilling,
helt sammenkrøpet, og prøver å skrive.
Jeg hadde en klassisk strandmorgen...
Jeg hadde skrevet et par kapitler.
Hvil i fred, Gina.
Hun kom til meg og ba om hjelp til å skrive bok.
Så, jeg sa: "La oss skrive bok sammen."
Hun og jeg skriver den sammen.
Navnet hennes står også her. "Edward Caputo og Natalie Slavek."
Den heter Cuckoo Girl.
Og åpningskapittelet handler om den opplevelsen.
Vi ville skrive boken for å hjelpe andre.
Det er mange der ute som har denne lidelsen.
Hadde ikke hørt om bipolaritet før jeg traff Natalie for ti år siden.
Det finnes dessverre mange cuckoo girls der ute.
Og kanskje ved å dele historien, vil de ikke føle seg så alene.
Når det gjelder mental sykdom, blir alle så dystre.
Jeg tar det som det kommer, for jeg liker å le.
Jeg tror latter er den beste medisin.
Jeg lever mitt drømmeliv. Jeg har kontroll på livet mitt.
Og jeg lever etter statens motto:
"Kom hit på ferie og bli på prøvetid."
Jeg jobber faktisk også med et manus som heter Velutrustet,
og det handler om Charlie Sheen, som er velutrustet,
og begynner med pornografiske filmer.
Regissøren og produsenten vil filme
en pornografisk film om den perfekte penis.
Så de ser på, dere vet, folk som Jon Hamm.
Han har et rykte for det.
Og flere andre som kanskje har perfekt penis.
Hvis Charlie Sheen ser på, ring meg på...
Det er nummeret mitt.
Tekst: Jo Christian Weldingh