Det du nå skal se er kanskje farlig, ulovlig, uetisk,
smålig, misforstått, umoralsk,
og definitivt idiotisk.
Men det er også sant. På en måte.
Dette var i 2012.
Jeg hadde tatt så mye stoff at jeg ikke visste hva som foregikk.
Alarmen stoppet ikke og det var grusomt.
Jeg tenkte: "Hva har jeg gjort her?"
Så ringer telefonen.
Jeg går og tar den.
Hallo?
Det er sikkerhetsfolkene og de bare...
Hva foregår? Er alt ok?
Jeg sier: "Det går bra. Alt går bra."
Det går bra. Alt går bra.
Så ser jeg ned og innser at jeg bare går i bokser og sokker.
Jeg plukker opp et håndkle og tar det på meg.
Jeg tok to vann og en brownie, så hopper jeg ut vinduet.
Hei, mitt navn er Chad Corn. Jeg vokste opp i Pensacola, Florida.
Jeg er hvitevaretekniker. Jeg har Tourettes syndrom.
Det er som å prøve å stoppe en ufrivillig bevegelse,
litt som et nys.
Man kan bare motstå en stund, men så kommer det.
Og så får du ansiktsticen eller den vokale ticen.
Da jeg ble eldre, begynte jeg å drikke,
og drikkingen fikk alltid følelsene mine til å forsvinne,
som om jeg ikke merket Tourettesen.
Etter hvert som jeg drakk mer begynte jeg med andre rusmidler.
Andre rusmidler.
Ettersom jeg brukte mer rusmidler, innså jeg at det var en annen versjon
av meg som jeg ikke likte.
Det var Onde Chad.
Onde Chad var den onde versjonen av meg.
Ja! Chad! Det er meg!
Den som ville bli høy og feste.
Han var bare sinnssyk.
Ja!
En dag sløser jeg med tiden på jobb.
Jeg scroller på Facebook og jeg ser at vennen min, Jimmy,
skal ha et musikkshow.
Han har varmet opp for flere berømte artister
og er veldig suksessrik.
Jeg er Jimmy Vandever.
Artist, utøver, betongarbeider, bryter av generasjonsforbannelser,
lysarbeider, stjernefrø.
Jimmy V på en scene. Artist tvers igjennom.
Jeg har kjent Chad i 25 år. Min bestevenn.
Han gjorde meg til sin datters gudfar,
som er en stor velsignelse.
Det er bare 11 dager mellom oss.
Vi hører sammen.
MUSIKKSHOW
Jeg drar til en lokal bar
hvor Jimmy spiller og stemningen står i taket.
Jimmy rapper på en stor scene.
Artist, utøver, betongarbeider,
Bryter av generasjonsforbannelser Jeg leverer sannheten
Lysarbeider, stjernefrø Jeg er bygget for kamp
Det er kompisen min.
Det er bare 11 dager mellom oss.
- Vi hører sammen. - Kult.
Jeg har det ikke så gøy, så jeg sier: "Jeg må skru det opp et hakk."
Jeg må skru det opp et hakk.
- Jeg elsker å feste. - Jeg elsker å feste.
Jeg ringer langeren min, har ham på hurtigtast.
Han sier: "Jeg er der om 15 minutter."
- Straks tilbake. - Ok.
Takk for at du kom.
Folk vil huske denne kvelden.
Ja!
Går inn igjen...
Chad dukker opp, og man merker det umiddelbart.
Han var... Kjeven hans var her borte.
Tenne skar frem og tilbake som om han prøvde å skjære noe.
Jeg gikk på do.
Tok litt. Tok litt mer.
Jeg hadde ingen av-knapp når det gjaldt alkohol eller stoff.
Jeg bare fortsatte.
Så, jeg gikk tilbake til klubben.
Jeg pleide å spøke om at jentene ville høre historien min og si:
"Den fyren kan det å feste."
Det fyren kan det å feste.
Problemet er at jeg kan danse når jeg er edru,
men jeg tror at når jeg var så rusa, så jeg bare helt dum ut.
Så prøver jeg å ta en drink for å roe meg ned litt.
- Én alkohol til, takk. - To.
De ville ikke selge meg mer alkohol fordi de trodde jeg var full.
- Du er full. - Men jeg var egentlig høy.
Vi er faktisk høye.
Og full samtidig, antar jeg.
- Og fulle samtidig. - Nei.
- Faen ta deg! - Faen ta deg!
Ikke kom med den dritten!
Faen ta mora di.
Faen ta mora di! Vil du ta meg? Jeg tar deg! Nei, faen ta deg!
Jeg husker at jeg ble paranoid.
Han var maksimalt rusa.
Øynene rykker frem og tilbake Helt full av tvil
Kjeven på skeiva, tennene skjærer
Som om han tygger på en hemmelighet Som han ikke engang så
Det var Onde Chad den kvelden.
Jeg trodde politiet kom til musikkshowet.
Går det bra med deg?
Jeg var så høy at hjernen spilte meg puss.
Jeg gikk på do for å kvitte meg med bevismaterialet.
Ikke gjør det. Politiet finner det i rørene.
Du må spise det.
- Ja, det gir mening. - Lykke til.
I stedet for å trekke det ned, endte jeg opp med å spise resten.
Jeg sa til meg selv: "Jeg må komme meg ut herfra."
Så dro jeg.
Jeg drar fra baren. Føler at politiet følger etter meg.
Sir, hvor skal du?
Jeg prøvde å bare komme meg vekk fra området.
Jeg prøver bare å komme meg vekk fra området.
Selv om jeg innså at det ikke er noe politi,
tenkte jeg: "Jeg må komme meg av veien."
Jeg vet det er en sump fremfor meg.
Jeg løp og løp til jeg kom til en bro.
Jeg kan gå over broen
eller gjennom sumpen.
De forventer at du tar broen. Ta sumpen.
Jeg tenker: "Jeg skal ikke gå over denne veien.
Jeg skal gå gjennom sumpen."
Jeg går og går gjennom sumpen.
Gjørme opp til knærne.
Jeg drar opp foten og innser at gjørma har tatt skoen min.
- Jeg bare: "Faen." - Faen!
Drar av meg den andre skoen og kaster den.
"Jeg trenger den ikke lenger." Jeg har ikke engang et par.
Så kommer jeg gjennom noen trær.
Jeg gikk bort til en bygning. Jeg vet ikke engang hva det var.
Jeg prøvde å klatre opp på den.
Jeg tar av meg buksene, kaster den rundt en strømboks
og prøver å dra meg opp. Jeg klarer det ikke.
Buksene mine blir revet opp og setter seg fast på en slags bolt.
Jeg tenker: "Trenger ikke dem mer. Samme faen."
- Samme faen. - Jeg mistet t-skjorta mi også.
Nå er klokka 7 om morgenen.
Hva er problemet ditt?
Det er en Chick-fil-A.
Jeg er bare så ute av det. Dehydrert, vært oppe hele natta.
Jeg tenker: "Jeg trenger noe å drikke."
Så i stedet for å gå gjennom døra på Chick-fil-A,
prøver jeg å gå inn bakdøra.
Har på meg bokser og sokker.
De ansatte bare: "Hva gjør du her?"
Jeg sa: "Jeg trenger vann."
Hvor er buksene dine?
Jeg tror de sitter fast på en elektrisk bolt eller noe.
Da drar jeg fra Chick-fil-A.
Jeg var så dehydrert. Det begynte å bli alvorlig.
Men så ser jeg Little Caesars.
Jeg ser gjennom vinduet, jeg ser ingen der inne.
Føler meg fortsatt dehydrert.
Jeg føler at hvis jeg ikke drikker noe, så vil jeg dø.
Jeg tenker: "Hvordan kommer jeg meg inn?"
Og så ser jeg en flaggstang.
Den hadde bare et Little Caesars-flagg på seg.
Jeg tar ned flaggstangen.
Jeg dytter stangen inn døren.
Jeg slår dørlåsen med stangen og døra åpner seg.
- Takk Gud. - Og når døra lukker seg,
låser den meg inne.
Jeg ser drikkekjøleskapet og tar to Pepsier.
Vinduet var åpent...
og jeg hoppet ut vinduet. Og dro.
Det føltes som min første Pepsi.
Jeg drakk begge som ingenting.
Fortsatt tørst, hva?
Det føltes som om to Pepsier ikke var nok. Jeg var fortsatt tørst.
- Jeg er fortsatt tørst. - Så jeg gikk tilbake.
Hva driver du med?
Har du tenkt på hvordan de lager Hot-N-Ready-pizza for kun fem dollar?
Onde Chad oppførte seg sinnssykt.
Kom igjen!
Hvor er hemmeligheten, Chad?
Han prøvde å finne ut hvordan Little Caesars har pizzaer
"Hot-N- Ready" til bare fem dollar.
- Her. Tjukk og saftig. - Med skorpen.
- Han var besatt av hemmeligheten. - Ja.
Hvor er den jævla hemmeligheten?
Det finnes ingen hemmelighet.
Jeg er Owen Craig, jeg jobber ved Little Caesars.
Prosessen til Hot-N-Ready er ganske enkel.
Du kan bare se gjennom vinduet. Du kan se dem lage pizzaene.
Hver time lager vi rundt ti ost-og-pepperoni-pizzaer.
Vi har dem på hylla ved siden av ovnen.
Når folk bestiller, legger vi dem i ovnen.
Vi har cirka tre i de varme boksene ved disken
i 20-30 minutter før vi må kaste dem ut.
Eller så spiser vi dem hvis vi er sultne.
Etter alle Pepsiene, var jeg ikke tørst lenger,
men jeg var definitivt sulten.
- Pepperoni, kompis! - De hadde pepperoni...
...ost... saus...
Det smakte ganske godt.
Så gikk alarmen.
Onde Chad!
Jeg tenker: "Hva har jeg gjort her?" Og telefonen ringer.
Ikke ta den!
Og jeg tar den.
Hallo?
Og det er sikkerhetsfolkene. De spør: "Hva foregår?"
- "Er alt ok?" - Hva foregår? Er alt ok?
Sir? Er alt ok?
Ikke fortell henne noe! Legg på røret!
- Jeg sa: "Det er definitivt ikke ok." - Det er definitivt ikke ok.
"Det er ille, veldig ille."
Det er ille, veldig ille.
I det øyeblikket, innså jeg: "Onde Chad, du har rota det til."
Du påvirker meg negativt. Det er på tide at det tar slutt.
Jeg tror ikke jeg klarer dette mer, Onde Chad.
Ikke si det, Chad. Jeg elsker deg. Vi er skapt for hverandre.
Jeg kan ikke være sammen med deg mer. Jeg sa til ham:
"Onde Chad, jeg går fra deg her på Little Caesars."
Jeg går fra deg her på Little Caesars.
- Chad? - Onde Chad tok det ikke bra.
Onde Chad, nei!
Jeg tenker at det kan være ille.
Det var grusomt.
Han var bare veldig sint for alt.
Jeg er bare veldig sint for alt.
Du trenger meg. Vi er skapt for hverandre.
Det finnes et gammelt indiansk ordtak som sier:
"Du har to ulver inni deg. Den du mater er den som vil vokse."
Jeg er varm og klar, Chad!
Nei!
Så sa jeg bare: "Jeg må dra."
Jeg gikk til bakrommet og klatret opp på kjøleskapet,
hvor jeg klarte å klatre oppå takplatene.
Da jeg var i taket, var jeg så høy.
Visste ikke om jeg ville gå opp eller ned,
venstre eller til høyre.
Jeg ville bare komme meg ut derfra.
Du unnslipper meg aldri!
Og så følte jeg at taket ga etter.
Jeg faller midt i den greia
hvor man tar imot bestillingene. Jeg faller gjennom rett der.
Så ser jeg ned og innser at jeg kun har på bokser og sokker.
Jeg ser et forkle.
Jeg tar forkleet og tar det på meg.
Skrev nummeret mitt på en lapp og beklaget.
Beklager.
Så tar jeg to vann og en brownie og hopper ut vinduet.
Pokker.
Faen.
Det var selvfølgelig politi der.
Ransmistenkt tatt i boksershorts,
sokker, og et Little Caesars-forkle.
Se for deg det.
Jeg hørte om Chads tur til Little Caesars
da mine barns mor sendte meg artikkelen.
Hun sa: "Ser du hva broren din har gjort?"
Jeg visste han var i gang.
Jeg er Mike Corn, Chad Corns eldre bror.
De sier han tok flasker med vann og en brownie,
så tok han på seg et forkle før han prøvde å dra.
Da jeg satt i varetekt, møtte jeg noen karer
som sa: "Jeg har sett deg på TV. Du er en legende.
Så ropte de andre bort og sa:
"Her er legenden! Florida-mannen!"
Politiet hevder de tok Corn idet han klatret ut
gjennom drive-thru-vinduet.
Jeg fikk ett år i fengsel.
Han kom ut av fengsel. Jeg hentet ham,
og tok ham med rett tilbake til rehab,
og han har gjort det bra etterpå.
Han kjøpte seg nylig sin egen bil. Han jobber for meg nå.
Jeg kan stole på ham når han er ren.
Jeg sa: "Så lenge du holder deg ren, går det bra med deg."
Etter å ha gjort det bra på rehabiliteringshjemmet,
endte broren min og jeg opp med å flytte sammen.
Han er en god sjef, og lærer...
og medarbeider, bror, alt sammen.
Få se refleksene, gutt.
Jeg tror at de siste par årene har Chad funnet det han trenger.
Han kan se seg selv i speilet og han kan være fornøyd
med personen han ser på.
Alle i denne verdenen har gjort rare ting.
Så... Alle! Skjønner?
Dette var et definerende øyeblikk i livet mitt. Veldig flaut.
Men hvis historien min hjelper andre, inspirerer dem,
for eksempel: "Jævelen som brøt seg inn i Little Caesars
og falt gjennom taket ruset på meth og alkohol,
hvis han kan endre livet sitt..."
Jeg er varm og klar, Chad!
"...så, hvorfor kan ikke jeg?"
Tekst: Jo Christian Weldingh