Tai, ką išvysite, gali būti pavojinga, nelegalu, neetiška,
niekinga, neprotinga, amoralu
ir absoliučiai kvaila.
Bet visa tai tiesa. Kaip ir.
APTARNAVIMAS
Tai buvo 2012 metais.
Vartojau tiek narkotikų, kad nežinojau, kas vyksta.
Signalizacija netilo, buvo klaiku.
Galvojau: „Ką aš prisidirbau?“
Ir suskamba telefonas.
Atsiliepiu.
Klausau?
Apsauga, ir jie klausia...
Kas vyksta? Viskas gerai?
Atsakau: „Viskas gerai.“
Viskas gerai. Taip, viskas gerai.
Pažiūriu ir suprantu, kad esu su trumpikėmis ir kojinėmis.
Pamatau prijuostę, griebiu ją ir užsirišu.
Pasiimu du butelius vandens ir pyragaitį, tada iššoku pro langą.
Sveiki, mano vardas Čadas Kornas. Užaugau Pensakoloje, Floridoje.
Esu buitinės technikos meistras. Turiu Tureto sindromą.
Tai kaip bandymas sulaikyti nevalingą judesį,
tarsi tai čiaudulys.
Kažkiek laiko sulaikai, bet vis tiek išsiveržia.
Veido trūkčiojimas arba balsinis tikas.
Kai paaugau, pradėjau gerti,
alkoholis visada leisdavo pamiršti jausmus,
nepastebėdavau savo Tureto.
Kai daugiau gėriau, atsirado kiti narkotikai.
Kiti narkotikai.
Kai vartojau, supratau, kad egzistuoja dar viena mano versija,
kurios nemėgau.
Žinai, Blogasis Čadas.
Blogasis Čadas buvo piktoji mano versija.
Taip! Čadai! Čia aš!
Jis norėjo svaigintis ir linksmintis.
Jis buvo pašėlęs.
Taip!
Kartą darbe stūmiau laiką.
Buvau „Facebook“, pamačiau, kad mano draugas Džimis
turi artėjantį pasirodymą.
Jis yra apšildęs kelis garsius atlikėjus
ir jam labai sekasi.
Aš Džimis Vandeveris.
Menininkas, atlikėjas, betonuotojas, kartų prakeiksmo laužytojas,
šviesos nešėjas.
Džimis V. ant scenos. Menininkas iki kaulų smegenų.
Gali būti akli, bet nepabėgs nuo laiko Suras vietą akimis
Vyras ar moteris, suprask vieną kartą Man nesvarbu, ką galvoji
Čadą pažįstu 25 metus, geriausias draugas.
Paskyrė mane dukters krikštatėviu,
kas yra didžiulė garbė.
Gimėm 11 dienų skirtumu.
Tai mes kaip žirniai ankštyje.
MUZIKOS PASIRODYMAS
Taigi einu į vietinį barą,
kur groja Džimis, ir ten pilna žmonių.
Džimis repavo ant didelės scenos.
Menininkas, atlikėjas, betonuotojas
Kartų prakeiksmo laužytojas Kalbu tik tiesą
Šviesos nešėjas, iš kitos planetos Taip, kale, kovosiu
Tai mano bičiulis.
Gimėm 11 dienų skirtumu.
- Mes kaip žirniai ankštyje. - Šaunu.
Man nebuvo nuotaikos, galvoju: „Gerai, reikia užsivesti.“
Reikia užsivesti.
- Dievinu vakarėlius. - Dievinu vakarėlius.
Greitai paskambinu narkotikų tiekėjui.
Sako: „Gerai, būsiu po 15 minučių.“
- Tuoj grįšiu. - Gerai.
Ačiū, kad atvykai.
Žmonės tikrai prisimins šitą vakarą.
Taip!
Grįžtu...
Pasirodė Čadas, iš karto matosi.
Jis... Žandikaulis kažkur šone.
Dantis griežia pirmyn atgal, lyg bandytų kažką sutrinti.
Nuėjau į tualetą.
Suvartoji truputį. Tada dar truputį.
Neturėjau stabdžio, kai kalba ėjo apie gėrimą ar narkotikus.
Varydavau ir varydavau.
Grįžau atgal į klubą.
Juokaudavau, kad merginos išgirs mano istoriją ir sakys:
„Tas vaikinas moka linksmintis.“
Tas vaikinas moka linksmintis.
Bėda ta, kad blaivus moku šokti,
bet kai buvau taip nusitašęs, atrodžiau labai kvailai.
Nuėjau gėrimo, kad šiek tiek nusiraminčiau.
- Dar vieno gėrimo, prašau. - Du.
Jie nebepardavė man alkoholio, nes manė, kad buvau labai girtas.
- Tu girtas. - Bet buvau apsivartojęs.
Mes apsivartoję.
Ir tuo pačiu girti.
- Ir tuo pačiu girti. - Ne.
- Velniop tave! - Velniop!
Nesielk šitaip!
Ir velniop tavo mamą.
Velniop tavo mamą. Nori išdulkint mane? Aš išdulkinsiu tave! Ne, velniop tave!
Atsimenu, prasidėjo paranoja.
Jis buvo užsikūręs iki maksimumo, labai apsivartojęs...
Taip, jis užsikūręs iki maksimumo Labai apsivartojęs
Akys trūkčioja į šonus Pilnos abejonės
Žandikaulis nuslinkęs Dantis griežia žiauriai
Lyg kramtytų paslaptį Kurios pats nė nematė
Tą naktį buvo Blogasis Čadas.
Man atrodė, kad į koncertą tuoj įsiverš farai.
Viskas gerai?
Buvau apsinešęs, protas kūrė iliuzijas.
Nuėjau į tualetą atsikratyti įkalčių.
Nedaryk to. Farai atras vamzdžiuose.
Suvalgyk.
- Taip, logiška. - Sėkmės.
Vietoj to, kad nuleisčiau į tualetą, suvalgiau viską, kas liko.
Pasakiau sau:
„Turiu dingti iš čia.“
Ir išėjau.
Išeinu iš baro ir vis dar jaučiu, kad mane seka farai.
Pone, kur jūs einat?
Bandžiau ištrūkti iš tos vietos.
Bandau ištrūkti iš šios vietos.
Nors supratau, kad farų nėra,
mąstau: „Reikia trauktis nuo kelio.“
Priekyje yra pelkynas.
Bėgau ir bėgau, kol pasiekiau tiltą.
Galiu lipti ir pereiti,
arba eiti per pelkę.
Jie tikisi, kad eisi tiltu. Eik per pelkę.
Pagalvojau, kad neisiu per kelią.
Eisiu per pelkę.
Einu per pelkę.
Purvas iki kelių.
Ištraukiau koją ir supratau, kad purvas prarijo mano batą.
- Galvoju: „Velnias.“ - Velnias!
Nusimoviau kitą batą ir numečiau jį.
Galvoju: „Nereikia jo. Neturiu poros.“
Tada praeinu pro medžius.
Priėjau pastatą. Net nežinau, kas ten per pastatas.
Bandžiau užlipti ant jo.
Tai nusimoviau kelnes, užmečiau ant elektros dėžės,
bandžiau užsiropšti. Bet nepavyko.
Mano kelnės suplyšo ir užsikabino už kažkokio varžto.
Tai galvoju: „Nebereikia jų. Velniop jas.“
- Velniop jas. - Kažkaip pamečiau ir marškinėlius.
Dabar jau septynios ryto.
Kas tau negerai?
Ir ten „Chick-fil-A“.
Aš visiškai nusivaręs, dehidratavęs, nemiegojęs visą naktį.
Galvoju: „Man reikia atsigerti.“
Vietoj to, kad eičiau pro pagrindines duris,
bandau eiti per galą.
Su trumpikėmis ir kojinėmis.
Darbuotojai klausia: „Ką darai?“
O aš sakau: „Man reikia vandens.“
Kur tavo kelnės?
Manau, jos užstrigusios ant kažkokio varžto.
Tai išeinu iš „Chick-fil-A“.
Buvau labai dehidratavęs. Darėsi rimta situacija.
Bet tada pamatau „Little Caesars“.
Pažvelgiu pro langą, viduje nieko nematau.
Aš vis dar ištroškęs.
Maniau, jei neatsigersiu, mirsiu.
Galvoju: „Gerai, kaip patekti į vidų?“
Ir tada pamatau vėliavos stiebą.
Ant jo „Little Caesars“ vėliava.
Nuleidžiu stiebą.
TREČIA KAMERA
Įremiu stiebą į duris.
Trenkiu per spyną stiebu, durys atsidaro.
- Pavyko. - Durys užsidaro,
užrakina mane viduje.
Matau gėrimų šaldytuvą, paėmiau du „Pepsi“.
Langelis praviras...
iššokau pro langą ir išėjau.
Atrodė, lyg pirmas „Pepsi“ mano gyvenime.
Be vargo išgėriau abu.
Vis dar ištroškęs?
Jaučiau, kad dviejų „Pepsi“ nepakako. Vis dar troškino.
- Aš vis dar ištroškęs. - Tai grįžau atgal.
Ką darai?
Ar kada susimąstai, kaip gamina picas už penkis dolerius?
Blogasis Čadas pašėlo.
Nagi, žmogau!
Kur ta prakeikta paslaptis, Čadai?
Jis bandė išsiaiškinti, kaip „Little Caesars“ turi
picas tik už penkis dolerius.
- Štai. Stora ir sultinga. - Su plutele.
- Buvo apsėstas. - Taip.
Kur ta prakeikta paslaptis?
Jokios paslapties nėra.
Aš Ovenas Kreigas, dirbu „Little Caesars“.
„Hot-N-Ready“ procesas gan paprastas.
Gali pasižiūrėti pro langą. Matai, kaip kepa picas.
Maždaug kas valandą iškepame apie dešimt sūrio ir peperoni picų.
Laikome lentynoje prie orkaitės.
Kai užsisako, įkišame į orkaitę.
Karštose dėžėse laikome apie tris
apie 20-30 minučių, po to jas tenka išmesti.
Arba suvalgome, jei išalkstam.
Po tiek „Pepsi“ nebenorėjau gerti,
bet buvau alkanas.
- Peperoni, brolau! - Jie turėjo peperoni...
sūrio... padažo.
Tuo metu buvo visai skanu.
Ir tada ima kaukti signalizacija.
Blogas Čadas!
Galvoju: „Ką prisidirbau?“ Ir suskamba telefonas.
Neatsiliepk!
Atsiliepiau.
Klausau?
Apsauga. Ir jie klausia: „Ei, kas vyksta?“
- Viskas gerai? - Kas vyksta? Ar viskas gerai?
Pone? Ar viskas gerai?
Nieko nesakyk! Padėk ragelį!
- Pasakiau: „Tikrai negerai.“ - Tikrai negerai.
„Blogai. Labai blogai.“
Blogai. Labai blogai.
Tą akimirką supratau: „Blogasis Čadai, prisidirbai.
Tu vedi mane iš kelio.“ Laikas padėti tašką.
Daugiau taip nebegaliu, Blogasis Čadai.
Nekalbėk taip, Čadai. Myliu tave, vyruti. Mes sukurti vienas kitam.
Nebegaliu būt su tavim. Pasakiau jam:
„Blogasis Čadai, palieku tave čia.“
Palieku tave čia, „Little Caesars“.
- Čadai? - Blogasis Čadas naujieną priėmė prastai.
Blogasis Čadai, ne!
Maniau, bus blogai.
Buvo siaubinga.
Dėl visko baisiai pyko.
Aš baisiai pykstu.
Tau manęs reikia. Mes kaip žirniai ankštyje.
Yra toks posakis, sena indėnų patarlė:
„Tavyje gyvena du vilkai.
Kurį maitinsi, tas ir užaugs.“
Aš įkaitęs ir pasiruošęs, Čadai!
Ne.
Ne!
Tada pagalvojau: „Reikia išeiti.“
Taigi, nuėjau į restorano galą ir užlipau ant šaldytuvo,
tada užlipau ant lubų.
Kai buvau viršuje, buvau taip apsinešęs,
kad nežinojau, ar noriu eiti aukštyn ar žemyn, kairėn ar dešinėn.
Tiesiog norėjau iš ten dingti.
Nepabėgsi nuo manęs!
Ir tada pajutau, kaip lubos ima lūžti.
Įkritau į patalpos vidurį,
kur visi priima užsakymus.
Įkritau būtent ten.
Tada suprantu, kad esu tik su trumpikėmis ir kojinėmis.
Pamatau prijuostę.
Griebiu prijuostę ir ją užsidedu.
Užrašau savo numerį ir žodį "atsiprašau".
Atsiprašau.
Griebiu du vandens butelius ir pyragaitį, iššoku pro langą.
Velnias.
Žinoma, ten stovėjo faras.
Įsilaužimu įtariamas vyras pagautas vilkintis vien trumpikes,
kojines ir „Little Caesars“ prijuostę.
Įsivaizduokite tai.
Sužinojau, kad Čadas įsilaužė į „Little Ceasars“,
nes mano vaikų motina atsiuntė straipsnį.
„Matai, ką tavo brolis vėl iškrėtė?“
Supratau, kad nulėkė nuo bėgių.
Aš Maikas Kornas, Čado Korno vyresnysis brolis.
Sako, pasiėmė vandens ir pyragaitį,
tada užsidėjo darbuotojo prijuostę ir bandė išeiti.
Kai sėdėjau areštinėje, vyrai sakė:
„Šūdas! Matėm tave per TV.
Tu legenda. Legenda.“
Tada pradėjo šaukti kitus, sakė:
„Štai legenda! Vyras iš Floridos!“
Pareigūnai sako, kad sučiupo Korną, kai šis lipo
pro aptarnavimo langelį.
Galiausiai gavau vienerius metus kalėjimo.
Išėjo iš kalėjimo, pasiėmiau jį,
nuvežiau tiesiai į reabilitaciją,
jis laikosi puikiai.
Neseniai nusipirko mašiną. Dabar jis dirba pas mane.
Kai nevartoja, galiu juo pasitikėti.
Pasakiau jam: „Kol nieko nevartoji, tau viskas bus gerai.“
Po sėkmės reabilitacijos namuose
su broliu galiausiai apsigyvenome kartu.
Jis puikus bosas ir mokytojas...
ir bendradarbis, brolis, viskas viename.
Parodyk savo reakciją, seni.
Manau, kad per pastaruosius kelerius metus Čadas rado tai, ko jam reikėjo.
Jis gali pažvelgti į veidrodį ir džiaugtis tuo žmogumi,
kurį mato jame.
Visi yra pridarę beprotiškų, keistų nesąmonių.
Taigi... Visi! Suprantate?
Tai buvo lūžio akimirka mano gyvenime. Labai gėdinga.
Bet jei mano istorija kam nors padės, įkvėps:
„Ei, jeigu tas šiknius, kuris įsilaužė į „Little Caesars“
ir įkrito pro lubas, apsinešęs ir išgėręs,
jeigu jis gali pasikeisti ir atsitiesti...“
Aš įkaitęs ir pasiruošęs, Čadai!
„...tai kas pasakys, kad aš negaliu?“
Išvertė Domantė Jančiūnaitė