מה שתצפו בו כעת עשוי להיות מסוכן, בלתי חוקי, בלתי מוסרי,
קטנוני, מוטעה, מושחת,
וטיפשי ללא כל ספק.
אבל הוא גם כולו אמת. סוג של.
- מוכן וחם -
זה קרה אי שם ב-2012.
עשיתי כל כך הרבה סמים, שלא הייתי בטוח בכלל מה קורה.
האזעקה לא הפסיקה וזה היה נורא.
ואני כזה, "מה עשיתי פה?"
והטלפון מצלצל.
ואני עונה לו.
הלו?
ואלו אנשי האבטחה והם כזה...
היי מה קורה? הכול בסדר?
ואני אומר, "הכול טוב. כן, הכול בסדר".
הכול טוב. כן, הכול בסדר.
ואז אני מסתכל למטה ומבין שאני לובש רק תחתוני בוקסר וגרביים.
אז אני רואה סינר ואני תופס אותו ולובש אותו עלי.
ולקחתי שני בקבוקי מים ובראוני וקפצתי מהחלון.
- זו פלורידה, אחי. -
היי, שמי צ'אד קורן. גדלתי בפנסקולה, פלורידה.
אני טכנאי מכשירי חשמל. יש לי תסמונת טורט.
זה מצב שבו מנסים להחזיק תנועה לא רצונית,
זה כמו עיטוש.
אפשר להתאפק עד לנקודה מסוימת, אבל בסוף זה מגיע, מבין?
ואז יש טיקים בפנים וטיקים קוליים.
ככל שהתבגרתי, התחלתי לשתות,
והשתייה לקחה את כל הרגשות,
ולא הייתי שם לב לטורט שלי.
שתיתי יותר ויותר, מה שהוביל אותי לסמים אחרים.
סמים אחרים.
ככל שעשיתי יותר ויותר סמים, התחלתי להבין שיש גרסה אחרת
של עצמי שלא אהבתי.
אתה יודע, היה את צ'אד הרע.
צ'אד הרע היה הגרסה המרושעת שלי.
כן! צ'אד! זה אני!
זה שרצה להתמסטל ולחגוג.
הוא היה משוגע לגמרי.
כן! כן!
אז יום אחד אני בעבודה מתבטל.
אני גולל בפייסבוק ואני רואה שלחבר שלי ג'ימי
יש הופעה בקרוב.
מופע מוסיקלי
הוא חימם כמה יוצרים גדולים
ומאוד הצליח.
- ג'ימי חבר של צ'אד -
אני ג'ימי ונדבר.
אמן, פרפורמר, עובד בטון, שובר קללות בין-דוריות,
נושא אור, נשמת כוכב.
ג'ימי וי על הבמה. אמן בכל רמ"ח איבריו.
הם אולי עיוורים, אבל עם הזמן מבטיח לך, גבר, הם ירחרחו ישבן
אישה וגבר, תבינו כבר לא מזיז לי מה אתם חושבים עלי
אני מכיר את צ'אד 25 שנה, חבר הכי טוב שלי.
למעשה הוא בחר בי להיות הסנדק של הבת שלו,
שזו ברכה גדולה.
נולדנו בהפרש של 11 יום.
אז אנחנו קרובים כמו אפונה וגזר.
- מופע מוסיקלי -
אז, הלכתי לאיזה בר מקומי
איפה שג'ימי הופיע והמקום היה תוסס.
הייתה בו במה גדולה וג'ימי עליה שר ראפ.
אמן, פרפורמר, עובד בטון
שובר קללות בין-דוריות נושא מסר של אמת
נושא אור, נשמת כוכב כן, כלבה, נולדתי לקרב...
זה החבר שלי.
נולדנו בהפרש של 11 ימים.
אנחנו קרובים כמו אפונה וגזר. - מגניב.
אבל לא ממש הרגשתי את האנרגיה, אז אמרתי, "טוב, אני הולך להידפק עכשיו".
אני הולך להידפק עכשיו.
כאילו, אני מאוד אוהב לחגוג. - אני אוהב לחגוג.
אז התקשרתי לסוחר הסמים שלי, שאצלי בחיוג המקוצר.
והוא כזה, "טוב, אהיה שם תוך 15 דקות".
תיכף חוזר. - טוב.
תודה שבאת.
אנשים הולכים לזכור את הלילה הזה.
כן, כן, כן!
חוזר פנימה...
צ'אד מופיע ותוך שנייה, אחי, אתה יכול לקלוט את זה.
הוא היה... אחי, הלסת שלו ישבה כאן.
השיניים חורקות כאילו הוא מנסה לטחון משהו.
נכנסתי לשירותים.
עושה קצת. עושה עוד קצת.
אף פעם לא היה לי סטופ כשזה מגיע לשתייה וסמים.
פשוט המשכתי והמשכתי.
אז חזרתי למועדון.
הייתי נוהג לומר בצחוק שבחורות היו שומעות את הסיפור שלי ואומרות,
"בחיי, הבחור הזה יודע איך לחגוג".
הבחור הזה יודע איך לחגוג.
הבעיה היא, שאני יכול לרקוד כשאני פיכח,
אבל כשאני כל כך גמור, נראה לי שנראיתי פשוט מטופש לגמרי.
ואז אני מנסה לקנות משקה כדי להירגע קצת.
עוד אלכוהול אחד בבקשה. - שניים.
והם מכרו לי היו מוכנים למכור לי עוד אלכוהול כי הם חשבו שאני שיכור.
אתה שיכור. - אבל הייתי ממש מסטול.
למעשה, אנחנו מסטולים.
ואני מניח שגם שיכור בו זמנית.
ושיכורים בו זמנית. - לא.
לך תזדיין גבר! - לך תזדיין גבר!
אל תזבל לי במוח!
לך תזיין את אמא שלך, גבר.
תזיין את אמא שלך. רוצה לזיין אותי? אני אזיין אותך! לא, תזדיין!
אני זוכר, נעשיתי פראנואיד.
הוא הגיע לקצה, אחי. כאילו, פצוץ לגמרי... אתה מבין?
כן, הוא הגיע לקצה, אחי. כאילו, פצוץ לגמרי
העיניים מתרוצצות לצדדים ומהוססות
הלסת נוטה לצד, שיניים חורקות
כאילו הוא לועס סוד שמעולם לא ראה
ובלילה הזה זה היה צ'אד הרע.
חשבתי שהשוטרים באו להופעה.
אתה בסדר?
הייתי כל כך מסטול שהמוח שלי היתל בי.
חזרתי לשירותים כדי להיפטר מכל הראיות.
אל תעשה את זה אחי. השוטרים ימצאו את זה בצנרת.
אתה חייב לאכול את זה.
כן, זה הגיוני. - בהצלחה.
במקום להדיח את זה באסלה, בלעתי את כל השאר.
אמרתי לעצמי באותו רגע,
אמרתי כזה, "אני חייב לצאת מפה".
ועזבתי.
עזבתי את הבר ועדיין הרגשתי שהשוטרים עוקבים אחרי.
אדוני, לאן אתה הולך?
ניסיתי להתרחק מהאזור.
אני רק מנסה להתרחק מהאזור.
למרות שהבנתי שאין שם שוטרים,
חשבתי, "הו, לא, אני חייב להתרחק מהכביש".
ידעתי שיש ביצה בהמשך.
פשוט רצתי ורצתי עד שהגעתי לגשר.
ויכולתי לעלות על הגשר ולחצות אותו,
או ללכת דרך הביצה.
הם יצפו לך על הגשר. תעבור בביצה.
אז חשבתי, אני לא אחצה את הגשר.
אני ארד ואלך דרך הביצה.
אז אני הולך דרך הביצה.
בוץ מגיע לי לברכיים.
ואני מרים את הרגל ומבין שהבוץ משך לי את הנעל.
ואני כזה, "איזה זין". - פאק!
אז אני מוריד נעל שנייה וזורק אותה.
חושב כזה, "אני לא צריך את זה יותר". אין לי כבר נעל תואמת.
ואז אני יוצא בין העצים.
הולך לצד בניין. אני אפילו לא יודע איזה בניין זה.
ניסיתי לעלות עליו.
אז אני מוריד את המכנסיים וזורק אותם סביב תיבת חשמל
ומנסה למשוך את עצמי למעלה. אני לא מצליח.
בסוף המכנסיים שלי נקרעים ונתקעים על איזה סוג של בורג שם.
אז חשבתי, "לא צריך אותם יותר, שיזדיינו".
שיזדיינו. - איכשהו איבדתי גם את החולצה.
עכשיו השעה כבר 7:00 בבוקר.
מה הבעיה שלך?
וזה סניף של צ'יק-פיל-איי.
והייתי כל כך גמור ומיובש והסתובבתי בחוץ כל הלילה.
וחשבתי, "אני חייב לשתות משהו".
אז במקום להיכנס לסניף דרך הדלת הראשית,
ניסיתי להיכנס מהדלת האחורית.
אני בתחתוני בוקסר וגרביים.
העובדים כזה, "מה אתה עושה פה?"
ואני כזה, "אני רק צריך קצת מים".
איפה המכנסיים שלך?
אני חושב שהם תקועים על איזה בורג או משהו.
אז עזבתי את הצ'יק-פיל-איי.
בשלב הזה, הייתי כל כך מיובש שזה התחיל להיות רציני.
אבל אז ראיתי סניף של ליטל סיזרס.
מוכן וחם
הסתכלתי מהחלון ולא ראיתי שם אף אחד.
עדיין הייתי מיובש.
הרגשתי באותו רגע שאם לא אשתה משהו אני אמות.
אז חשבתי, "טוב, איך אכנס לשם?"
ואז ראיתי תורן.
שהתנופף ממנו דגל של ליטל סיזרס.
הורדתי את התורן.
תקעתי אותו בדלת.
ופגעתי במנעול עם התורן והדלתות נפתחו.
תודה לאל. - וכשהדלת נסגרה,
ננעלתי בפנים.
ראיתי את מקרר המשקאות ולקחתי שני פפסי.
חלון הדרייב-ת'רו היה פתוח...
קפצתי מהחלון ו... עזבתי.
זה הרגיש כמו הפפסי הראשון ששתיתי בחיי.
שתיתי את שניהם כאילו זה כלום.
עדיין צמא, נכון?
הרגשתי ששני הפפסי האלו לא הספיקו. עדיין הייתי צמא.
אני עדיין צמא. - אז חזרתי.
מה אתה עושה?
שאלת את עצמך פעם איך הם מכינים פיצות חמות מוכנות רק בחמש דולר?
צ'אד הרע התחיל להתנהג כמו משוגע.
קדימה אחי, קדימה!
איפה הסוד המזדיין, צ'אד?
הוא ניסה להבין איך לליטל סיזרס יש פיצות
"חמות ומוכנות" רק בחמישה דולר.
הנה. עבה ועסיסי. - עם קרום.
הוא היה אובססיבי לסוד. - כן.
איפה הסוד המזדיין?
אין שום סוד.
אני אוון קרייג ואני עובד בליטל סיזרס.
תהליך הכנת "חמות ומוכנות" הוא מאוד פשוט.
אפשר פשוט להסתכל דרך החלון ולראות אותנו מכינים את הפיצות.
בכל שעה בערך, אנחנו מכינים בערך עשר פיצות גבינה ופפרוני.
אנחנו שומרים אותן על מדף ליד התנור.
כשאנשים מזמינים, אנחנו מכניסים אותן לתנור.
אנחנו שומרים בערך שלוש בקופסאות חימום מקדימה
למשך 20 עד 30 דקות לפני שזורקים אותן.
או שאנחנו אוכלים אותן אם אנחנו רעבים.
אחרי כל הפפסי הזה, כבר לא הייתי צמא,
אבל בהחלט הייתי רעב.
פפרוני, אחי! - היה להם פפרוני...
גבינה... רוטב.
זה היה די טעים באותו רגע.
ואז האזעקה הופעלה.
צ'אד הרע!
חשבתי, "מה עשיתי?" והטלפון צלצל.
אל תענה!
ואני עניתי.
הלו?
ואלו היו אנשי האבטחה, והם כזה, "היי, מה קורה?"
"הכול בסדר?" - מה קורה? הכול בסדר?
אדוני? הכול בסדר?
אל תאמר לה כלום! תנתק!
אמרתי, "הכול בהחלט לא בסדר". - הכול בהחלט לא בסדר.
"הכול רע, רע ממש".
הכול רע, רע ממש.
הבנתי באותו רגע, "צ'אד הרע, נדפקת לגמרי".
אתה משפיע עלי לרעה. הגיע הזמן לגמור עם זה.
אני לא חושב שאנחנו יכולים להמשיך ככה, צ'אד הרע.
אל תגיד את זה, צ'אד. אני אוהב אותך אחי. נולדנו זה לזה.
לא אוכל להיות איתך יותר, צ'אד הרע. אמרתי לו,
"צ'אד הרע, אני עוזב אותך כאן בליטל סיזרס".
אני עוזב אותך כאן בליטל סיזרס.
צ'אד? - צ'אד הרע לא קיבל את החדשות טוב כל כך.
צ'אד הרע, לא!
נראה לי שזה הולך להיות רע.
זה היה נורא.
הוא כעס מאוד על הכול...
אני כועס מאוד על הכול.
אתה צריך אותי. אנחנו כמו אפונה וגזר.
יש אמרה אינדיאנית עתיקה, פתגם כזה, שאומר,
"יש שני זאבים בתוכך.
זה שתאכיל הוא זה שיגדל".
אני מוכן וחם, צ'אד!
לא.
לא!
ואז אמרתי, "אני צריך לעזוב".
אז הלכתי לחלק האחורי של המסעדה וטיפסתי על מקרר המשקאות,
שם יכולתי לטפס אל התקרה.
כשהייתי בתוך התקרה, הייתי כל כך מסטול,
שלא ידעתי אם אני רוצה לעלות, לרדת או ללכת שמאלה או ימינה.
פשוט רציתי לעוף משם.
לא תוכל לברוח ממני לעולם!
ואז הרגשתי את התקרה קורסת.
נפלתי באמצע הדבר הזה
איפה שכולם עומדים להזמין.
נפלתי ישר על זה.
ואז הסתכלתי למטה והבנתי שאני בתחתוני בוקסר וגרביים.
אז ראיתי סינר.
תפסתי את הסינר ולבשתי אותו.
רשמתי את המספר על פתק וכתבתי, "סליחה".
סליחה.
לקחתי שני בקבוקי מים ובראוני וקפצתי החוצה מהחלון.
לעזאזל.
פאק.
כמובן שהיה שם שוטר.
חשוד בפריצה נתפס כשהוא לובש רק תחתוני בוקסר,
גרביים וסינר של ליטל סיזרס.
דמיינו לעצמכם.
גיליתי שצ'אד הלך לליטל סיזרז,
כשהאמא של הילדים שלי שלחה לי את הכתבה,
והיא כזה, "רואה מה אחיך עשה עכשיו?"
אז ידעתי שהוא התחרפן לגמרי.
אני מייק קורן. אני אחיו הגדול של צ'אד קורן.
אומרים שהוא לקח בקבוקי מים ובראוני
ואז לבש סינר עובדים לפני שניסה לעזוב.
כשהייתי עצור פגשתי כמה בחורים
והם אמרו, "שיט! ראינו אותך בטלוויזיה.
אתה אגדה, אחי".
ואז הם קראו לעוד אנשים, והם כזה,
"הנה הפאקינג אגדה, אחי! זה מפלורידה!"
לדברי סגני השריף, הם תפסו את קורן בעת שטיפס החוצה
דרך חלון הדרייב-ת'רו.
אז קיבלתי בסוף שנת מאסר.
הוא השתחרר מהכלא ובאתי לאסוף אותו,
ולקחתי אותו ישר לגמילה,
ומאז הוא פורח.
הוא קנה לאחרונה רכב חדש. הוא עובד בשבילי עכשיו.
כי אני יכול לסמוך עליו כשהוא נקי.
אז אמרתי לו, "כל עוד תישאר נקי, תהיה בסדר".
אחרי שסיימתי את הגמילה בהצלחה,
אני ואחי עברנו לגור יחד.
הוא בוס ומורה נהדר...
ועמית לעבודה ואח והכול.
בוא נראה את הריפלקסים שלך.
אני מאמין שלאורך השנים האחרונות, צ'אד מצא את מה שצריך היה למצוא.
הוא יכול להסתכל על עצמו במראה ולהיות מרוצה
מהאדם שהוא מסתכל עליו.
כל אחד בעולם הזה עשה דברים מטורפים ומוזרים.
אז... כולם! אתה מבין מה אני אומר?
זה היה אירוע מכונן בחיי. מביך מאוד.
אבל אם הסיפור שלי יעזור לאנשים אחרים, יעורר בהם השראה,
כאילו יחשבו, "היי, אם המזדיין הזה שפרץ לליטל סיזרז
ונפל דרך התקרה כשהוא על מת' ואלכוהול,
אם הוא יכול לשנות את חייו מהקצה אל הקצה..."
אני מוכן וחם, צ'אד!
"אז מי יגיד שאני לא יכול?"
תרגום כתוביות: תומר לביא