Ne aggódj, cowboy!
MORRIS ÉS GOSCINNY EMLÉKÉRE
Életben hagylak.
De rosszabb lesz.
Rosszabb lesz, mert mindenhol ott leszek veled.
Még a sivatag szívében is.
Mindenben, amit hallasz,
ott lesz a nevem.
Mindenben, amit látsz,
ott lesz a nevem.
A suttogó szélben
ott lesz a nevem.
Minden lépésed ropogásakor
ott lesz a nevem.
A nevem lesz a fal, amelynek folyton nekiütközöl.
És félni fogsz, cowboy.
Félni fogsz.
Még a saját árnyékodtól is.
8. FEJEZET VISSZA A GYÖKEREKHEZ
ALBUQUERQUE 10 MÉRFÖLD, ÉS CSAK PUSZTASÁG…
Lincoln konvoja itt haladt át.
Nincs messze az otthonodtól.
Jól vagy?
Jól, miért?
Szembe kell néznünk azzal, aki majdnem megölt.
Neki kell szembenéznie velünk.
Szóval itt tartunk.
Én komolyan veszem, te meg lazán.
Igen, lazán veszem, mert hárman vagyunk.
Erősebbek vagyunk.
Félek, hogy bajod esik.
A konvoj az. Csapdába estek.
Nézd a holttesteket!
A szürke egyenruhás őrszemek az elnök személyes testőrei.
Váratlanul érhette őket a támadás.
Mindenben, amit hallasz mindenben, amit látsz,
ott lesz a nevem.
- Elemezzük a helyzetet! - Rendben.
A lövészek a magasban rejtőznek.
A kocsikat átlyukasztották a golyók.
De már nincs ágyútűz, szóval vagy elfogyott a lőszerük,
vagy tönkretették őket, mint azt.
- Hallod? Lövéshangok. - Ez egy Sharps 59-es.
A kocsik felől jönnek.
Egy mesterlövész visszatartja az ellenséget.
Az elesett őrszemek számából ítélve nem húzza sokáig.
Röviden, ki kell találnunk, hogy tegyünk meg 300 métert nyílt terepen
állig felfegyverzett őrültek szeme előtt.
Igen.
Szükségünk lesz egy tervre. Egy merész tervre.
Ami vakmerő.
És életveszélyes.
Egy ostoba tervre.
Ostoba.
Mi van? Az Odüsszeiában Odüsszeusz birkákat használ, és beválik.
Csakhogy a bokrok nem mozognak!
Van jobb ötleted? Nem hiszem.
Állj!
Megadom magam!
Hallanak engem?
Megadom magam!
De a puskám nem!
Az elnök.
Mozgás, gyerünk!
Gyorsan!
Ez más, mint a kongresszus!
Egyelőre biztonságban vagyunk.
Abraham Lincoln az Egyesült Államok 16. elnöke,
szolgálatukra.
Örülök, hogy újra látom, Luke. Hány éve is már?
Majdnem három, elnök úr.
Vicces, eszünkbe jut egy régi barát,
meg akarjuk hívni Washingtonba, aztán bumm,
együtt kerülünk tűz alá Új-Mexikóban.
- A sors csodákra képes. - Ez nem a sors műve, elnök úr.
Tényleg? Hogyhogy?
Puccs? Most volt választás!
- Milyen türelmetlenek! - Nem, felfegyverzettek, elnök úr.
Azért jöttünk, hogy kimenekítsük.
Ezért dolgozik csapatban.
Értem.
Köztünk szólva, Luke,
a régi „ló, cowboy, semmi mosakodás, beszéd és nevetés” stílus
már egy kicsit elavult.
- Higgye el, sajnálom. - Kitart a védelmük?
Igen, persze. Egyelőre.
Megleptek minket, de az embereim oroszlánként harcoltak.
Küldtem egy csapatot, hogy semlegesítsék az ágyúikat.
Biztos sikerült, különben halottak lennénk, de egyikük sem tért vissza élve.
Azóta álljuk a sarat.
- Próbáltak megszökni? - Az első pillanattól.
De három oldalról vagyunk körbevéve.
Harminc méterre vannak, és hátulról támadnak minket.
Vagyis körülvettek.
Igen, de szerencsére
van egy kiváló mesterlövészünk, aki visszatartja az ellenséget.
Én.
A nyugati életre születtem. Érzem a lelkemben.
Ez visszahozta az izgalmat az életembe. Úgy érzem, élek.
És ha van igazság, amit megértettem,
az az, hogy a nutriának vissza kell térnie az odúba!
A nutriának vissza kell térnie az odúba!
Nem tud visszatérni!
Ez egy kód. Elküldtem, hogy szerezzen töltényt a halottaktól.
Nutria Bambini! Vagyis Bambini tizedes!
Azonnal jöjjön vissza!
Nem tudok!
Mi? Kit akar becsapni?
Mire vár? Hogy törvényt hozzak a lustaság ellen?
- Nem, elnök úr. - Nézzen oda!
Biztos azokkal volt, akik tönkretették az ágyúkat.
Siessenek!
Ez mind? Mennyi van?
Harminchét.
Számolja meg őket!
Kezdtem elveszíteni a reményt, őrmester.
Pierce, elnök úr.
Csak én maradtam életben.
Rosszabb, mint Gettysburg. Még sosem láttam ilyet.
Engedélyt kérek lőszerpótlásra, és hogy visszamenjek, elnök úr.
Ágyúik már nincsenek, de még vannak fegyvereseik.
- Szép munka, őrmester. - Jól van.
Látta, hol rejtőzött el az ellenség a túloldalon?
Igen, miért?
Mert szükségünk lesz magára.
Nem húzzuk sokáig ilyen kevés tölténnyel.
Bambini visszamehet, hogy hozzon még.
Hosszú távon az sem segít.
Elnök úr, meg kell próbálnunk elmenekülni.
Menekülni? Mint a konföderációsok?
Nem értek a politikához, elnök úr, de a mentéshez igen.
Ez a biztonságos zóna.
Itt vagyunk.
Az ellenség itt van, és itt.
Maguk már kiiktattak 23 támadót, ami lelassítja az átcsoportosítást.
Igaza van.
Az elnök bal oldali lövéseinek köszönhetően
ide húzódtak vissza. Fedezékbe, magasabb terepre.
Ami azt jelenti,
hogy ha keresztezzük a két tüzelési szögüket…
Van egy holttér.
De tíz méterrel a biztonságos zóna előtt védtelenek leszünk.
Vagyis meg fogunk halni.
Hacsak
nem fedjük be a testünket fémlemezekkel.
Nézzék! Tele voltak velük a kocsik.
Páncélként használjuk őket a ruhánk alatt.
Elpusztítjuk őket.
Elnök úr, ne vegye sértésnek, de őszintén kétlem…
Legrosszabb esetben nem válik be.
Elmenekülünk, Zee nyer, a rendszer összeomlik,
embereket öl meg, és Bambini a játékszere lesz.
Nem, miért lennék a játékszere?
Én megjátszom a halálomat, és csatlakozom a kis csapatukhoz.
Együtt a Dakota-síkság felé vesszük az irányt.
Banditákra vadászó banditák leszünk.
Fejvadászok. Renegátok.
Rendben, két csoportra oszlunk a meneküléshez.
Maguk hárman Pierce-szel és Bambinivel elmennek erősítésért.
Jártak az ellenség területén, majd ők vezetik magukat.
Mi eltereljük a figyelmüket, hogy ne gyanakodjanak.
Továbbra is minket fognak lőni, így maguk elmenekülhetnek.
Kitartunk, amíg kell.
Gyerünk!
Nem maradhatsz itt.
Szükségünk van rád.
Itt van rám szükség.
Mi van, ha rosszul sül el?
El kell mondanom dolgokat.
Ezért kell megmenteni Amerikát és a szólásszabadságot.
Minden rendben lesz.
Vigyázzon rájuk!
Mindegyikükre.
Mindenkire.
- Jól vagy, öcskös? - Nem igazán.
Egy kis bátorító.
Elnök úr, kér belőle?
Várjon! Megkóstolhatom?
Ismerem ezt a szagot, és szerintem te is.
- Kloroform. - Kloro mi?
- Mit jelentsen ez, Pierce? - Ő nem Pierce.
Felvette Pierce egyenruháját.
De megfeledkezett egy részletről.
A bátorság vörös szalagjáról, amit a Pittsburghben harcolók kaptak.
Ő nem lehetett ott.
Ugyanaznap volt, mint a csata, amelyben megsebesült.
A gettysburgi.
Ezer kilométerre Pittsburghtől.
Őrszemek!
Mit keresel itt?
Nem ez a megfelelő kérdés.
A megfelelő kérdés az, hogy a fegyvereik jó irányba mutatnak-e.
Vártuk a jelet.
ÚJ-MEXIKÓ ÁLLAM FÜGGETLENSÉGI NYILATKOZATA
Azért ültettem oda magukat, hogy élvezzék a fenyők illatát.
Őrület, ahogy egy illat felidézi az emlékeket.
Nem vagyunk messze.
Az otthon illata.
Puskapor, félelem, vér.
Nézz rám, ha hozzád beszélek! Nézz a férfira, aki megkímélte az életed…
amikor meg is ölhetett volna!
Ideje aláírni, Lincoln.
Nyolc betű, egy pont, és vége.
Azt hiszi, átadom maguknak Új-Mexikót?
Méghozzá törvényesen.
- Az első lépés Amerika újjáépítése felé. - A káoszba taszítása felé!
Maga mer nekem káoszról beszélni?
Tönkretette a szokásainkat, mindent megígért az embereknek.
Ez a sok szabadság… Szólás- és gondolatszabadság, tulajdonjog…
Ilyesmire nincs szükség.
Rend és szabályok kellenek, hogy mindenki tudja, hol a helye.
Véget vetek ennek.
A feslettségnek, a haladásnak, a rabszolgaság eltörlésének.
- Szétzúzom mindet. - Álmodozzon csak!
Hány embere maradt? Négy?
Ennyiszer fogom szépen kérni…
Én is szépen megkérem, hogy kapja be!
Ez volt az első.
Következőnek kinyomom a közlegénye szemét.
- Aztán a tizedes… - Nem leszek a játékszere!
Nem leszek a játékszere.
Aláírom!
Aláírom.
Bajban vagyunk.
Miért mosolyogsz?
Kificamítottam az ujjam.
És emiatt mosolyogsz?
Azt, amelyiket kellett.
Köszönöm ezt az elnöki gesztust. És Isten áldja Amerikát!
Kétlem, hogy a magáét meg fogja.
De, ha maga kéri meg rá.
Éljen az új Új-Mexikó!
Új korszak kezdődik!
Ez az, végre sikerült!
- Louise! - Ne!
A nyilatkozat!
Ellopta a nyilatkozatot!
Utána! Elkapni!
Francba!
Gyorsan, az erdőbe!
Gyerünk, gyorsabban!
A lányában van spiritusz.
Mégsem nevelte olyan rosszul.
Szinte fáj, hogy ezt kell tennem.
Francba!
Mentsd meg Louise-t!
Elnök úr?
Micsoda páncél!
Megöllek!
Engedjen el!
Luke!
Semmi hirtelen mozdulat!
Tedd el a fegyvert!
Viszket az ujjam a ravaszon.
Lőj!
Nézd a kezét!
Fél, hogy elvéti.
Tudja, hogy gyorsabb vagyok nála.
Ahhoz, hogy ne remegj, fel kell emésztened a saját szívedet.
De te beengedted őket az életedbe.
Most lebénultál.
- Nem tudod megmenteni. - Ne hallgass rá!
Lőj!
Hallod, hogy közeledik, Luke?
A csoda.
Ez az a pillanat, amikor a villám kétszer csap ugyanoda.
A nap második leckéje.
Ha valaki hosszú ujjút visel, nem fázik.
Hanem ászokat rejteget.
Vigyázz, Luke! Csal!
Attól gyorsabb.
Mondtam, hogy megöllek.
Én akartam lenni az igazi Bajkeverő.
A legendákat olykor a jelenben írják.
Ma volt szerencsém a tanúja lenni.
A sötétség és a demokrácia közötti harcban
majdnem nyert a sötétség.
Ha nem lettek volna megmentőink.
A csillagok, amik átvezetnek minket a sötétségen.
Mély meghatottsággal szeretnék tisztelegni a bátorság,
az erős jellem és az önzetlenség előtt,
amit a vadnyugat egyik legnagyobb hőse tanúsított.
Egy legenda, akinek nagy csodálója vagyok.
És aki nem más,
mint Bajkeverő Jane.
Ez nagy megtiszteltetés, elnök úr.
Ha olvasta a munkámat, tudja, hogy a kitüntetések nem nekem valók.
Elnézést, bocsánat! Megfogná? Köszönöm.
- Mit keres itt? - A Jane asszonyt kísérem, a könyve miatt.
- Hogy érti? - Nem mondta?
Újraindítjuk a történetet képes regényként.
Bajkeverő Jane, harmadik kötet.
Én találtam ki a címet.
Lencsevégre kapott, valódi hőstettek. Akció, szenvedély, 100%-ig hitelesen.
Mindent elmondott.
Például, hogy az erdőben
lelőtt 32 banditát, mielőtt megmentette volna magát.
Még jó, hogy ott volt.
Akkor…
azért tette, hogy megmentsen minket, vagy a könyvéért?
Muybridge! Fotót!
Mindenki a helyére!
Készen áll, elnök úr?
Figyelem!
Elég feszült volt a helyzet.
Mindaz, ami elhangzott.
És ami nem.
Gondolom, elmész.
- Gyerünk, Muybridge! Dolgom van. - Megyek.
Joe szökésben van. Kifosztotta Marshal Cityt.
Miután eljátszotta, hogy seriff, és őrizte a bankot,
meg akarta tartani a bankot.
Azt hiszem, mindenem megvan.
Elnézést, kisasszony! Hogy hívják?
- Engem? - Igen, önt. Mi a neve?
A könyvhöz.
A neve Louise…
Lucky.
A neve Lucky Louise.
Háromra.
Egy, kettő…
VÉGE
A feliratot fordította: Imri László