Ei hätää, cowboy.
KUNNIANOSOITUS MORRISILLE JA GOSCINNYLLE
Jätän sinut henkiin.
Mutta tämä pahenee.
Tämä pahenee, koska olen lähelläsi.
Jopa aavikon keskellä.
Kaikessa, mitä kuulet,
kiirii minun nimeni.
Kaikessa, mitä näet,
erottuu minun nimeni.
Tuulen kuiskauksessa
kuuluu nimeni.
Askeltesi rahinassa
on minun nimeni.
Minun nimeni on muuri, johon lyöt aina pääsi.
Ja sinä pelkäät.
Pelkäät.
Pelkäät omaa varjoasikin.
CHAPTER VIII BACK TO THE ROOTS
15 KILOMETRIÄ PELKKÄÄ TOMUA…
Lincolnin saattue kulki tästä.
Olemme lähellä kotiasi.
Oletko kunnossa?
Olen. Miten niin?
Kohtaamme miehen, joka oli tappaa sinut.
Hän joutuu kohtaamaan meidät.
Se on siis tilanne.
Minä olen vakava, sinä rento.
Niin, koska meitä on kolme.
Olemme vahvempia näin.
Pelkään, että loukkaannut.
Saattue on piiritetty.
Katsokaa ruumiita.
Harmaapukuiset ovat presidentin henkilökohtaisia vartijoita.
Heidät kai yllätettiin.
Kaikessa, mitä kuulet, kaikessa, mitä näet,
on minun nimeni.
-Hei, analysoidaan tilanne. -Hyvä on.
Ampujat piileksivät rinteillä.
Vankkureita on ammuttu tykeillä.
Tykit ovat vaienneet, joten joko ammukset ovat loppuneet
tai niitä on sabotoitu, kuten tuota.
-Laukauksia. -Sharps 59 -kivääri.
Se tulee vankkureista.
Tarkka-ampuja pitää vihollisen loitolla.
Hän ei kestä enää kauan.
Meidän pitää ylittää 300 metriä leveä avoin maasto,
jota valvovat raskaasti aseistetut mielipuolet.
Niin.
Tarvitaan suunnitelma. Ja uhkarohkea sellainen.
Yltiöpäinen.
Hengenvaarallinen.
Typerä siis.
Typerä.
Typerää.
Mitä? Odysseiassa Odysseus teki sen lampaiden avulla.
Pensaat eivät kuitenkaan liiku!
Onko parempaa ideaa? Ei taida olla.
Lopettakaa!
Minä antaudun!
Kuuletteko?
Minä antaudun!
Winchesterini ei antaudu!
Presidentti.
Vauhtia!
Tulkaa!
Vaihtelua kongressityöhön!
Pärjäämme nyt hetkisen.
Abraham Lincoln, Yhdysvaltain 16. presidentti,
palveluksessanne.
Pitkästä aikaa, Luke. Miten kauan siitä on?
Melkein kolme vuotta.
Sitä ajattelee vanhoja ystäviä
ja haluaa kutsua heidät Washingtoniin,
ja yhtäkkiä on piiritettynä yhdessä.
-Kohtalo tekee kummia. -Tämä ei ole kohtalo.
Eikö? Miten niin?
Vallankaappausko? Pidimme äskettäin vaalit.
-He eivät malta odottaa. -Ei, heillä on aseita.
Tulimme hakemaan teidät pois.
Sen takia toimit ryhmässä.
Vai niin.
Näin meidän kesken,
"hevonen, cowboy, ei käy pesulla, ei puhu eikä naura" -juttu
alkaa käydä vanhaksi.
-Minä harmittelen sitä. -Kestääkö puolustus?
Totta kai. Tai on kestänyt tähän asti.
He yllättivät meidät, mutta mieheni taistelivat urheasti.
Lähetin joukon tuhoamaan tykit.
Se toimi, koska olemme yhä hengissä, mutta he eivät palanneet.
Sen jälkeen pidimme asemamme.
-Yritittekö paeta? -Alusta asti.
Heitä on kolmella sivulla.
He ovat 30 metrin päässä ja iskevät taustaamme.
Meidät on piiritetty.
Niin, mutta onneksi
taitava tarkka-ampujamme pitää vihollisen kurissa.
Minä.
Synnyin länttä varten. Tunnen sen sielussani.
Tämä palautti elämääni jännityksen. Tunnen olevani elossa.
Olen tajunnut erään totuuden.
Korpin pitää palata pesäänsä.
Korpin pitää palata pesäänsä!
Se ei voi tehdä niin!
Tuo on koodikieltä. Lähetin hänet keräämään vainajien ammukset.
Korppi Bambini! Tai siis, korpraali Bambini!
Palatkaa heti!
En voi!
Mitä te pelleilette?
Mitä kuhnitte? Pitääkö laatia laiskottelun kieltävä laki?
-Ei, herra presidentti. -Katsokaa tuonne.
Hän on yksi tykkien sabotoijista.
Pian nyt!
Tässäkö kaikki? Montako siellä on?
Heitä on 37.
Laske uudestaan.
Olin jo menettää toivoni, kersantti…
Pierce, herra presidentti.
Olen ainoa eloonjäänyt.
Pahempaa kuin Gettysburgissa. Ennennäkemätöntä.
Pyydän lupaa kerätä ammuksia ja palata tuonne.
Tykit on tuhottu, mutta heillä on miehiä.
-Hyvää työtä, kersantti. -Hyvä.
Näitkö, missä vihollinen piileksi linjojen tuolla puolella?
Näin. Miten niin?
Tarvitsemme sinua.
Emme kestä kauan näin vähillä ammuksilla.
Bambini hakee lisää.
Se ei auta jatkossa.
Meidän täytyy yrittää paeta.
Niin kuin etelävaltion miehet?
En taida politiikkaa, mutta pelastamisen kyllä.
Tämä on perääntymisalue.
Olemme tässä.
Vihollinen on täällä ja täällä.
Tapoitte 23 ampujaa, mikä hidastaa heitä.
Juuri niin.
Presidentti tulitti heidän vasenta sivustaansa,
joten heidän täytyi vetäytyä tänne korkeammalle.
Se tarkoittaa,
että kun heidän ampumalinjansa piirretään näin…
Tuossa on sokea piste.
Viimeiset kymmenen metriä ovat alttiita tulitukselle.
Eli me kuolemme.
Ellemme
suojaudu metallilevyillä.
Katsokaa. Näitä oli vankkureissa.
Käytetään näitä haarniskana.
Tuhoamme heidät.
Kaikella kunnioituksella, en usko…
Pahimmillaan se epäonnistuu.
Me pakenemme, Zee voittaa, järjestelmä romahtaa,
hän tappaa väkeä ja tekee Bambinista leikkikalunsa.
Miksi minusta tulisi leikkikalu?
Lavastan kuolemani ja liityn teidän ryhmäänne.
Suuntaamme yhdessä Dakotan tasangoille.
Lainsuojattomat jahtaavat lainsuojattomia.
Palkkionmetsästäjät. Kapinalliset.
Muodostetaan kaksi ryhmää evakuointia varten.
Te kolme, Pierce ja Bambini haette lisäjoukkoja.
He tuntevat alueen ja opastavat.
Me suuntaamme heidän huomionsa muualle.
He keskittyvät meihin, ja te pääsette pakoon.
Jatkamme niin kauan kun on pakko.
Tulkaa.
Et voi jäädä tänne.
Me tarvitsemme sinua.
Minua tarvitaan täällä.
Entä jos ette onnistu?
Haluan kertoa asioita.
Pelastetaan siis Amerikka ja sananvapaus.
Se järjestyy.
Pidä heistä huolta.
Heistä kaikista.
Tietenkin kaikista.
-Kaikki hyvin? -Ei oikeastaan.
Rohkaisuksi.
Haluatteko tekin, herra presidentti?
Hetki. Saanko minä maistaa?
Tunnen tämän tuoksun. Niin sinäkin.
-Kloroformia. -Mitä?
-Mitä hiivattia, Pierce? -Hän ei ole Pierce.
Hän otti univormun Piercen ruumiilta.
Hän unohti erään seikan.
Punainen urhoollisuusmitali Pittsburghissa taistelleille.
Hän ei ollut siellä.
Se oli samana päivänä kuin häneen vaikuttanut taistelu.
Gettysburg.
Tuhat kilometriä Pittsburghista.
Vartijat!
Mitä teet täällä?
Tuo ei ole oikea kysymys.
Oikea kysymys on se, osoitatteko aseillanne oikeaan suuntaan.
Odotimme merkkiänne.
NEW MEXICON VALTION ITSENÄISYYSJULISTUS
Saatte istua siinä, jotta tunnette mäntyjen tuoksun.
Hullua, miten tuoksu tuo muistoja mieleen.
Emme ole kaukana.
Tuoksuu kodilta.
Ruutia, pelkoa, verta.
Katso minuun, kun puhun sinulle. Katso sitä, joka säästi henkesi,
vaikka olisi voinut tappaa.
Allekirjoituksen aika, Lincoln.
Kahdeksan kirjainta ja yksi piste, niin se on ohi.
Annanko muka New Mexicon teille?
Teette sen laillisesti.
-Rakennamme Amerikan uudestaan. -Syöksette sen kaaokseen!
Kehtaattekin puhua kaaoksesta.
Tuhositte tapamme lupaamalla ihmisille kaikkea.
Sanan-, ajatuksen- ja omaisuudenvapauden.
Niitä ei tarvita.
Ihmiset tarvitsevat sääntöjä tietääkseen paikkansa.
Minä lopetan kaiken.
Lepsuilun, edistyksen, jopa orjuuden lakkauttamisen.
-Murskaan ne. -Haaveilkaa pois.
Montako miestä teillä on jäljellä? Neljä?
Noin monta kertaa pyydän nätisti…
Pyydän teitä painumaan helvettiin.
Yksi pois.
Seuraavaksi kaivan sotamieheltä silmät ulos.
-Sitten korpraalinne… -Ei hänen leikkikalukseen!
Ei hänen leikkikalukseen.
Minä allekirjoitan!
Minä allekirjoitan.
Olemme pulassa.
Miksi hymyilet?
Sain sormeni sijoiltaan.
Sekö hymyilyttää?
Oikean sormen.
Kiitos presidentillisestä eleestä. Jumala siunatkoon Amerikkaa.
Hän ei siunaa teidän Amerikkaanne.
Ei, jos te pyydätte sitä.
Eläköön uusi New Mexico!
Uusi aikakausi alkaa!
Me teimme sen vihdoinkin!
-Louise! -Ei!
Julistus!
Hän varasti julistuksen!
Ottakaa hänet kiinni!
Voi paska.
Äkkiä metsään!
Vauhtia!
Tyttärenne on sisukas.
Ette kasvattanut häntä hullummin.
Tätä on ikävä tehdä.
Voi paska.
Pelasta Louise.
Herra presidentti?
Aika pätevä haarniska.
Minä tapan sinut!
Tapan sinut!
Päästä irti!
Luke!
Ei äkkiliikkeitä.
Pane ase koteloon.
Liipaisinsormeni on herkässä.
Ammu!
Katso hänen kättään.
Hän pelkää ampuvansa ohi.
Hän tietää, että olen nopeampi.
Sinun täytyy unohtaa sydämesi, jotta et vapise.
Mutta päästit heidät elämääsi.
Nyt olet jähmettynyt paikallesi.
-Et voi pelastaa häntä. -Älä kuuntele!
Ammu!
Kuuletko sen tulevan, Luke?
Ihmeen.
Hetken, kun salama lyö samaan paikkaan kahdesti.
Päivän toinen opetus.
Jos jollakulla on pitkät hihat, häntä ei palele,
vaan hän piilottelee ässiä.
Varo, Luke. Hän huijaa!
Siksi hän on nopeampi.
Sanoin tappavani sinut.
Halusin yrittää olla oikea Calamity.
Legendat kirjoitetaan joskus nykyhetkessä.
Sain todistaa sitä tänään.
Pimeyden ja demokratian välisessä taistelussa
pimeys oli voittaa.
Se ei ottanut huomioon pelastajiamme.
Tähtiä, jotka johdattavat meitä pimeyden halki.
Haluan mitä syvimmin tehdä kunniaa rohkeudelle,
luonteenlujuudelle ja epäitsekkyydelle,
jota eräs villin lännen suurimmista legendoista meille osoitti.
Olen hänen harras ihailijansa.
Esittelen teille
Calamity Janen.
Tämä on valtava kunnia.
Jos luitte kirjojani, tiedätte, etten piittaa kunnianosoituksista.
Suo anteeksi. Piteletkö sitä?
-Mitä te täällä teette? -Autan neiti Janea kirjan kanssa.
-Mitä tarkoitatte? -Eikö hän kertonut?
Julkaisemme kirjat kuvakirjoina.
Calamity Jane, osa kolme.
Minä keksin nimen.
Oikeita urotekoja suorana. Aitoa toimintaa ja tunnetta.
Hän kertoi kaiken.
Kuten sen, että metsässä
hän kukisti 32 lurjusta ennen pelastamistasi.
Hyvä, että hän oli siellä.
Siispä…
Tekikö hän sen meidät pelastaakseen vai kirjaa varten?
Muybridge! Valokuva.
Mennäänpä asemiin.
Oletteko valmiina?
Odottakaa.
Siitä tuli aika kiihkeää.
Kaikki, mitä sanoimme.
Ja emme sanoneet.
Olet kai lähdössä.
-Tule, Muybridge. Työt odottavat. -Tullaan.
Joe pötki pakoon ryöstettyään Marshal Cityn.
Leikittyään seriffiä ja vartioituaan pankkia
hän halusi pitää pankin.
Taisin saada kaiken.
Mikä nimesi olikaan, nuori neiti?
-Minunko? -Niin. Mikä nimesi on?
Kirjaa varten.
Nimesi on Louise.
Lucky.
Hän on Lucky Louise.
Lasken kolmeen.
Yksi, kaksi…
LOPPU
Käännös: Kati Karvonen