Bare rolig, cowboy.
EN HYLDEST TIL MORRIS OG GOSCINNY
Jeg lader dig leve.
Men det bliver værre.
Det bliver værre, fordi jeg vil være der.
Selv i hjertet af ørkenen.
I alt, du hører,
vil mit navn klinge.
I alt, du ser,
vil mit navn stå.
Selv vinden
vil hviske mit navn.
Ved hvert skridt, du tager,
mit navn.
Mit navn vil være muren, du bliver ved at støde imod.
Og du vil være bange, cowboy.
Bange.
Selv for din egen skygge.
CHAPTER VIII BACK TO THE ROOTS
ALBUQUERQUE SEKSTEN KILOMETER OG KUN STØV…
Lincolns konvoj kørte forbi her.
Vi er ikke langt fra dit hjem.
Er du okay?
Ja, hvorfor?
Vi skal møde manden, der næsten dræbte dig.
Han skal møde os.
Så det er, hvor vi står.
Jeg mener det, og du spiller rolig.
Ja, jeg er rolig, fordi vi er tre.
Sammen er vi stærkere.
Jeg frygter, at du bliver såret.
Det er konvojen. De er fanget.
Se ligene.
Dem i gråt er vagter, præsidentens personlige garde.
De bliv nok overrumplet.
I alt, du hører, og i alt, du ser,
vil mit navn være.
-Hey! Lad os analysere situationen. -Okay.
Skytter gemmer sig på højderne.
Vognene er gennemhullede.
Men kanonilden er stoppet, så enten er de løbet tør for ammunition,
ellers er de saboteret som den der.
-Hør. Skud. -Det er en Sharps 59.
Det kommer fra vognene.
En skarpskytte holder fjenden i skak.
Med så mange faldne vagter holder han ikke længe.
Så vi skal finde en måde at krydse 300 meter i åbent terræn
overvåget af tungt bevæbnede, skydegale galninge.
Ja.
Vi får brug for en plan, der er… dristig.
Dumdristig.
Selvmorderisk.
Så dum.
Dum.
Dumt.
Hvad? I Odysseen gør Odysseus det med får, og det virker.
Men buske flytter sig ikke!
Har du en bedre idé? Det tror jeg ikke.
Stop!
Jeg overgiver mig!
Hører I?
Jeg overgiver mig!
Men ikke min Winchester!
Det er præsidenten.
Afsted, kom så!
Kom så!
Det er en afveksling fra Kongressen!
Det går for øjeblikket.
Abraham Lincoln, USA's 16. præsident,
til tjeneste.
Godt at se dig igen, Luke. Hvor længe siden er det?
Næsten tre år, hr. præsident.
Sjovt, man tænker på gamle venner,
man vil invitere til Washington, og så pludselig
er man under belejring sammen i New Mexico.
-Skæbnen er underfundig. -Det er ikke skæbnen, hr. præsident.
Virkelig? Hvordan det?
Et kup? Vi har lige haft valg!
-De har ingen tålmodighed. -Nej, de har våben, hr. præsident.
Vi er her for at redde dig.
Så derfor har du et hold.
Jeg forstår.
Mellem os, Luke,
den gamle "hest, cowboy, ingen bad, ingen snak, ingen grin"-rutine
er lidt forældet.
-Tro mig, jeg savner det. -Holder dine forsvar?
Ja, selvfølgelig. Indtil videre.
Det var et overraskelsesangreb, men mine folk kæmpede som løver.
Jeg sendte en deling ud for at slå deres kanoner ud.
Det må have virket, ellers var vi døde, men ingen af dem kom tilbage i live.
Siden har vi holdt stand.
-Forsøgte du at bryde ud? -Fra starten.
Men vi er omringet på tre sider.
De ligger 30 meter ude og presser vores baglinje.
Så vi er omringet.
Ja, men heldigvis
har vi en fremragende skarpskytte til at holde fjenden i skak.
Mig.
Jeg er skabt til Vesten. Jeg kan mærke det i sjælen.
Det har bragt gnisten tilbage i mit liv. Jeg er sprællevende.
Og én sandhed står fast.
Sumpbæveren skal tilbage i hulen!
Det kan sumpbæveren ikke!
Det er en kode. Jeg sendte ham for at hente ammunition fra ligene.
Sumpbæver Bambini! Altså, korporal Bambini!
Kom straks tilbage!
Det kan jeg ikke!
Hvad? Hvem prøver du at narre?
Hvad venter du på? At jeg laver en lov mod dovenskab?
-Nej, hr. præsident. -Se derovre.
Han var nok blandt dem, der saboterede kanonerne.
Skynd jer!
Er det alt? Hvor mange er der?
Syvogtredive.
Tæl dem igen.
Jeg var ved at miste håbet, sergent…
Pierce, hr. præsident.
Den eneste overlevende.
Det er værre end Gettysburg. Jeg har aldrig set mage.
Tilladelse til at lade mit gevær og vende tilbage, hr. præsident?
Deres kanoner er væk, men de har stadig skytter.
-Godt gået. -Godt.
Så du, hvor fjenden lå skjult på den anden side af linjerne?
Ja, hvorfor?
Fordi vi får brug for dig.
Vi holder ikke længe med så få patroner.
Bambini kan gå tilbage og hente flere.
Det nytter ikke i længden.
Hr. præsident, vi må forsøge at bryde ud.
Flygte? Som sydstaterne?
Politik er ikke min ting, men det er redningsaktioner.
Det her er sikker zone.
Vi er her.
Fjenden er her og her.
Du har allerede nedlagt 23 skytter. Det forsinker deres omgruppering.
Du har ret.
Takket være præsidentens skud mod venstre flanke
er de faldet tilbage hertil i dækning og på højere terræn.
Det vil sige…
…at når deres to skudvinkler krydser…
…opstår en blind vinkel.
Bortset fra de sidste ti meter før zonen. De er udsatte.
Så dør vi.
Medmindre…
…vi dækker os med metalplader.
Se. De sad overalt på vognene.
Vi bruger dem som rustning under tøjet.
Vi smadrer dem.
Med al respekt, hr. præsident, så tvivler jeg på, at…
I værste fald går det galt.
Vi flygter, Zee vinder, systemet kollapser,
hun dræber folk, hun gør Bambini til sit legetøj.
Hvorfor skulle jeg blive hendes legetøj?
Jeg iscenesætter min død og slutter mig til jeres lille hold.
Sammen drager vi mod Dakota-sletterne.
Lovløse jager lovløse.
Dusørjægere. Udskud.
Vi deler os i to grupper til evakueringen.
I tre går med Pierce og Bambini og henter forstærkninger.
De har været på fjendens side og kan vejlede jer.
Vi afleder dem, så de ikke fatter mistanke.
De skyder mod os, så I kan slippe væk.
Vi holder stand længst muligt.
Kom.
Du kan ikke blive her.
Vi har brug for dig hos os.
Her har de brug for mig.
Hvad hvis det går galt?
Jeg har noget at fortælle.
Endnu mere grund til at redde USA og ytringsfriheden.
Det skal nok gå.
Tag dig af dem.
Dem alle, altså.
Alle, selvfølgelig.
-Er du okay, lille ven? -Ikke rigtigt.
For modet.
Hr. præsident, vil du have noget?
Vent, må jeg prøve?
Jeg kender den duft, og det gør du også.
-Kloroform. -Kloro-hvad?
-Hvad fanden er det her, Pierce? -Det er ikke Pierce.
Han tog uniformen fra Pierces lig.
Men han glemte en detalje.
Det røde tapperhedstegn for dem, der kæmpede ved Pittsburgh.
Han kan ikke have været der.
Det var samme dag som slaget, der gav ham arret.
Gettysburg.
1.000 kilometer fra Pittsburgh.
Vagter!
Hvad laver du her?
Det er ikke spørgsmålet.
Spørgsmålet er: Peger jeres våben i den rigtige retning?
Vi har ventet på dit signal.
UAFHÆNGIGHEDSERKLÆRING FOR DELSTATEN NEW MEXICO
Jeg satte jer her, så I kunne nyde fyrretræsduften.
Vildt, at en duft kan vække minder.
Vi er tæt på.
Det dufter af hjem.
Krudt, frygt, blod.
Se på mig, når jeg taler til dig. Se på manden, der lod dig leve…
…i stedet for at dræbe dig.
Tid til at skrive under, Lincoln.
Otte bogstaver, ét punktum, og så er det slut.
Tror du virkelig, jeg giver dig New Mexico?
Og du gør det lovligt.
-Første skridt mod at genopbygge USA. -Mod at kaste det i kaos!
Vover du at tale til mig om kaos?
Du har ødelagt alle holdepunkter og lovet folket alt.
Al den snak om frihed. Ytrings-, tanke- og ejendomsfrihed.
Det behøver folk ikke.
De har brug for orden og regler og for at kende deres plads.
Jeg sætter en stopper for det.
Slaphed, fremskridt, selv din ynkelige slaveafskaffelse.
-Jeg knuser dem. -Drøm videre.
Hvor mange mænd har du tilbage? Fire?
Så mange gange vil jeg bede dig pænt…
Jeg beder dig skride ad helvede til!
Én nede.
Næste gang flår jeg øjnene ud på din soldat.
-Så din korporal… -Ikke hendes legetøj!
Ikke hendes legetøj.
Jeg skriver under!
Jeg skriver under.
Vi er på den.
Hvorfor smiler du?
Min finger gik af led.
Og det morer dig?
Den rigtige finger.
Tak for den præsidentielle gestus, og Gud velsigne Amerika.
Jeg tvivler på, han vil velsigne dit land.
Ikke hvis du spørger for mig.
Længe leve det nye New Mexico!
En ny æra begynder nu!
Sådan, vi gjorde det omsider!
-Louise! -Nej!
Erklæringen!
Hun stjal erklæringen!
Efter hende, folkens!
Satans.
Skynd jer, ind i skoven!
Kom så, hurtigere!
Din datter har ben i næsen.
Du har ikke opdraget hende så ringe.
Det gør næsten ondt at gøre det her.
Satans!
Red vores Louise.
Hr. præsident?
Sikke en rustning!
Jeg slår dig ihjel!
Jeg dræber dig!
Slip mig!
Luke!
Ingen pludselige bevægelser.
Pistolen i hylsteret.
Min aftrækkerfinger sitrer.
Skyd!
Se hans hånd.
Han frygter at ramme forbi.
Han ved, jeg er hurtigst.
For ikke at ryste må man fortære sit eget hjerte.
Men du lukkede dem ind.
Nu er du lammet.
-Du kan ikke redde hende. -Lyt ikke til ham!
Skyd!
Hører du det komme, Luke?
Miraklet.
Øjeblikket, hvor lynet slår ned samme sted to gange.
Dagens anden lektie.
Hvis nogen har lange ærmer, så fryser de ikke.
De skjuler esser.
Se, Luke. Han snyder!
Derfor er han hurtigere.
Jeg sagde, jeg ville slå dig ihjel.
Jeg ville prøve at være den ægte Calamity.
Sommetider skrives legender i nutiden.
Det var jeg heldig nok til at opleve i dag.
I kampen mellem mørke og demokrati
vandt mørket næsten.
Det var uden at regne med vores frelsere.
De stjerner, der leder os gennem mørket.
Dybt bevæget vil jeg hylde modet,
karakterstyrken og uselviskheden
hos en af de største legender, Det vilde vesten har bragt os.
En legende, som jeg er stor fan af.
Her er…
…Calamity Jane.
Hr. præsident, det er en stor ære.
Hvis du kender mit arbejde, ved du, at hæder ikke er mig.
Undskyld, må jeg lige? Kan du holde den? Tak.
-Hvad laver du her? -Jeg fotograferer Jane til hendes bog.
-Hvad mener du? -Har hun ikke sagt det?
Vi relancerer serien som fotoroman.
Calamity Jane, tredje bind.
Jeg fandt på titlen.
Ægte bedrifter, live. Action, følelser, 100 % ægte.
Hun fortalte mig det hele.
Som før i skoven,
da hun nedlagde 32 banditter, inden hun reddede jer.
Godt, hun var der.
Så…
…gjorde hun det for at redde os, eller for sin bog?
Muybridge! Foto.
På plads.
Klar, hr. præsident?
Stå stille…
Det var ret intenst.
Alt det, der blev sagt…
…og ikke blev sagt.
Nu rejser du vel.
-Kom nu, Muybridge. Jeg har arbejde. -Jeg kommer.
Joe er på flugt. Han plyndrede Marshal City.
Efter at have leget sherif og vogtet banken,
ville han have banken.
Jeg har vist det hele.
Undskyld, frøken. Hvad hedder du?
-Mig? -Ja, dig. Hvad hedder du?
Til bogen.
Dit navn er Louise…
Lucky.
Hendes navn er Lucky Louise.
På tre.
Én, to…
SLUT
Tekster af: Jonas Kloch