ALARMA AJORNA
Teniu.
Benvinguts al Malone's. Jo em dic Hannah.
Què us poso per començar?
- Hannah Wells? - Sí, soc jo.
Ens coneixem?
Ostres, que podríem seure en una altra zona?
Està tot força ple ara mateix. Però us prometo que us cuidaré.
Potser cau un pastisset de cortesia.
Tinc nòvia…
De fet, tots en tenim.
Ah, molt bé.
Nois, només us vull prendre nota. Si necessiteu més temps…
Sí, un minut. Gràcies.
Sean.
Merda. Hola.
Avui no treballa, oi?
Sé que els dimarts té expressió corporal.
- Avui no treballa. - Bé.
Trobo a faltar les patates fregides de la Della.
Sí, ja t'entenc.
Em passa amb el salmó d'en Tucker.
- En Garrett i jo… - Heu tallat.
Sí, ja ho sé.
Per La cinquena línia.
I també…
Què?
No sé si és veritat.
No ho és. M'ho va dir un company de classe, però…
- Segur que en Garrett no… - Sean.
Hannah.
De què parles?
Hi és, en Garrett?
Sí, però no hi pots entrar, aquí.
Hannah. Hannah, espera.
Déu del cel!
EPISODI VUIT EL CANVI DE LÍNIA
Però si és la Wellsy.
Que t'has perdut?
Heu vist en Garrett?
No, des del matí que no.
En Simms diu que és…
merda… aquí.
Wellsy?
Escolta'm bé: t'has passat de la ratlla.
Això promet.
T'has passat tant de la ratlla que ni tan sols la veig.
Prohibit apropar-se a mi?
Tu em vas deixar a mi!
- I per què vas mudat? - Hannah…
No pots anar dient que apallissaràs qualsevol paio que em parli.
Que t'has grillat? És tan masoquista…
Perdó, misogin…
Perdó, no puc pensar clar. Hi ha massa penis aquí!
És el vestidor d'homes.
No vull que els meus clients tinguin por de parlar amb mi.
Visc de les propines.
Jo no he dit res d'això.
Per l'amor de Déu. És evident que algú sap de què va això.
L'Stuebs va dir que els atonyinaria.
No! Va ser en Dean.
- No fotis, tio. - Vaig dir que perdria el cap, curts.
No és igual que atonyinar.
Però és el que va fer. Oi?
Arregla-ho, sents?
Sí, i tant.
Ho sento, Wellsy.
Escolta, mai diria a ningú que no se t'apropi.
Tu tries amb qui vols estar.
Gràcies.
Adeu.
Sabem que l'entrenador Jensen ja l'ha suspès durant quatre partits
per l'incident de la setmana passada.
Sí, senyora.
COMITÈ DE DISCIPLINA
Hi donem suport i valorem que n'assumeixi la responsabilitat.
Tanmateix, i tenint en compte les seves darreres indiscrecions,
- no ho podem deixar passar. - Quines indiscre…?
Molt bé. Què, t'ha agradat?
¿Coneix la norma que exigeix als esportistes universitaris
conservar l'estatus de jugador amateur?
- Perdoni, però allò… - Tu respon a la pregunta.
Sí, la conec.
Segons aquest vídeo, penjat per vostè mateix a les xarxes,
va participar en un entrenament professional amb els Bruins.
Allò és després de l'entrenament.
Potser sí. Però les imatges no ho deixen gens clar.
Què dirien si féssim excepcions per vostè, Sr. Graham?
Va publicar el vídeo abans de l'inici de la temporada.
Per tant, Briar University va inscriure un jugador no elegible.
El comitè ha decidit anul·lar els partits que Briar ha jugat fins ara.
- Què? No ho poden fer! - Garrett.
D'aquesta manera, el balanç actual de 13 victòries, 3 derrotes i 1 empat
passa a ser de 0 victòries 17 derrotes i 0 empats.
Em mataran.
S'emprenyaran, sí.
- Per què ho vas fer? - Ells em van convidar.
No es tracta d'això. Ja ho saps.
Per què el vas agredir d'aquella manera?
No t'ho puc explicar, míster.
D'acord.
Quina mena de jugador vols ser?
Si és l'abrandat que va pegar en Delaney, no m'interessa entrenar-lo.
Vull jugadors que estimin l'esport igual que jo,
que surtin a la pista perquè cada àtom del seu cos vol ser allà.
T'has d'estimar el joc, Garrett.
Te l'estimes?
Doncs fes-me un favor.
Esbrina-ho.
Cuers?
No podem anar a la cua.
- Cuers. - La temporada a la brossa.
No necessàriament.
I com arribem a les finals si som cuers?
- Tens raó. Sense en Garrett… - Ni en Birdie.
Maleït cop al cap. En Joe Rogers…
No està llest.
- Però si… - No.
- Sí, tens raó. - Quants partits hem de guanyar?
- Tots. - O empatar.
- No ho guanyarem tot. - O empatar.
- Sense dos titulars? - En Garrett tornarà.
To això és per culpa seva.
Ens toca a nosaltres. Nosaltres ho hem d'arreglar.
Per arribar a les finals, cal quedar primers.
Hem de fer fitxatges.
Tuck, tu i jo ens arreglem, però hem de reforçar la defensa.
Tu sol no pots. Cal un nou Birdie.
A les proves de l'any passat, va venir aquell nano.
El recordeu? Era una màquina, un defensa rapidíssim.
- Sí. Un tal Hunter, oi? - Sí.
Davenport. Hunter Davenport.
Ni de conya.
- Què? - No. Que el bombin.
- Perquè patina millor que tu? - Mentida.
Jo crec que sí.
El vam voler fitxar i va dir que no.
Devia tenir un motiu.
Sí, que és un egoista de merda i no penso jugar amb ell.
- Però… - I prou.
De debò.
Parlaré amb en Rogers. Estarà a punt.
MAVERICK: Bon dia aquesta nit ha estat avorrida sense tu
hem de parlar
S'ha acabat.
La feina, els estudis, els exàmens,
el semestre… Tot.
Soc lliure.
Molt bé, i això és…
Bo? Dolent? Perdona, però ets molt críptica.
No ho sé.
Ja no et pots distreure amb res.
Ja no em puc distreure amb res.
Ja. Has d'estar trista. És el que toca.
No, en Garrett no està trist.
No té gens d'interès a impedir que els nois se m'apropin.
Bé, et recordo que no volíem que hagués fet allò.
- Hauria estat molt problemàtic. - Ja ho sé.
Però, si ho hagués fet, voldria dir que m'enyora i que també està destrossat.
I vull que ell també estigui destrossat. Soc el dimoni?
No, passa amb totes les ruptures.
Com vas superar la teva tan ràpid?
Vas estar trista un dia i després ja estaves bé.
Ensenya'm com es fa.
He… començat a passar-m'ho bé.
Com? Has tingut un rotllo?
No.
Has tingut un rotllo i no m'ho has dit?
No. D'acord? Un rotllo és una mini-relació.
És com una droga d'accés. Però allò s'ha acabat.
És massa pressió. Ara soc soltera i sexualment activa.
Totes dues coses i zero estrès. I tu hauries de fer el mateix.
Has estat massa centrada en les classes i la feina i el certamen i en Garrett.
Relaxa't una mica.
- "I diverteix-te"? - I diverteix-te.
Fes només allò que vulguis.
Dormir compta com a diversió?
Dormir és cuidar-se. S'accepta.
Si me'n vaig al llit ara, puc dormir vuit hores seguides.
Pensa en gran, Hannah.
- Podries dormir nou hores. - Seria meravellós.
MAVERICK vine a casa
males notícies necessito distreure'm
- Hòstia, Al. - Hola.
Ara.
Ai, mare!
- Hola. - Hola.
Estàs bé?
Sí…
Estic bé.
Sisplau, si pots… seu.
He vingut a dir-te…
A veure, què passa?
Potser t'has adonat
que ja fa uns dies que no fem res.
Me n'he adonat. I he de dir que no m'entusiasma.
És que he tingut una revelació.
Hem d'estar amb altra gent.
Sempre hem dit que ho podíem fer.
Ja, sí. El parc d'atraccions.
¿Però quan va ser l'últim cop que algú que no sigui jo
va pujar en aquesta muntanya russa en concret?
- Coi. - Exacte. Per tant…
Això que hi ha entre nosaltres… és divertit.
Coincideixo.
- Però no pot ser una relació. - Entesos.
Hem de rebaixar el to. Una mica.
I estar amb altra gent,
per poder estar l'un amb l'altre, també.
- No sé si t'entenc del tot. - Que cardis amb algú altre.
Et sembla bé o no, Di Laurentis?
Em poses deures sexis.
Em sembla bé, Allie Babà. Molt i molt bé.
Bé.
Bé, adeu.
O sigui que no…
Escriu-me quan ho hagis fet.
QUI HA VIST AQUESTA HISTÒRIA
Pàgina u, és només el pròleg.
Preparo el terreny per fer-ho possible.
Comença el primer capítol…
A GARRETT.44 LI AGRADA
…tothom està content, ignorant que s'apropa la tragèdia.
Llavors es coneixen, i tot és estrany i confús.
Qui sap si és amor o és odi.
I es toquen les mans
quan cercaven quelcom d'insuls i mundà.
I ara és una història d'amor de proporcions èpiques,
com cap altra que mai s'hagi explicat.
Dos cors que bateguen com un de sol,
corrent en direcció al sol.
Ho donaria tot per tornar
a la pàgina u.
Quin llum s'ha encès abans?
- El de la línia ondulada? No ho sé. - El… Quin?
Ei, m'ho pots ensenyar?
És que no em vull embrutar el meu nou look favorit.
No.
Que no. Ni de conya.
- T'envien un munt de coses. - Deixa d'obrir-me el correu.
Fa dies que tens la capsa al maleter. Dies.
M'estava demanant que l'obrís. I sort que ho he fet.
Mira què he trobat.
ESTRIPA, SERVEIX I GOLEJA
Visca la premsa escrita.
- Llença-ho. - De cap manera.
A veure, per fi l'he trobat.
La nòvia del millor amic de l'Ian fa estudis nord-americans amb ell.
- I? - Crec que no és bona idea.
- Què no és bona idea? - No t'hi fiquis.
En Hunter Davenport.
Per fer de Birdie?
- Veus què has fet? - Allò acabaria fatal.
- M'encanta. - Com? Per què fatal?
- No odia en Dean? - D'acord. Mossegaré l'ham.
Què és el que saps?
Tots dos són uns senyorets que estiuegen als Hamptons.
Podrien ser moltes coses.
L'únic que sé és que en Hunter anava a l'insti amb la germana d'en Dean.
Hòstia! La Summer?
- Exactament. - Això no pinta bé, tio.
I què? El necessitem per arreglar aquest desastre.
- L'has trobat, oi? - Sí.
Molt bé, doncs. Escriguem-li.
M'estalviaré aquest dolor.
Qui gosaria tornar a estimar?
Construiré un mur
per no tornar a caure
en una altra història d'amor.
Hola.
Què és? És preciosa.
És una cançó que vaig escriure a l'institut.
D'acord, Taylor Swift.
La lletra és increïble.
Sí, abans em costava menys.
Sentia coses i les escrivia.
Bé, algunes de les millors cançons van ser escrites després d'una ruptura.
Potser és el que necessites per sortir del bloqueig.
Bé…
Crec que em cal més que això.
Sí?
Sí.
¿Saps quan coneixes algú
i, d'entrada, no et quedes amb el seu nom
i comenceu a passar molt de temps junts, i teniu bromes privades,
i es fa massa estrany preguntar-li pel nom?
És el que més temo al món. Sí, continua.
¿I si es tracta de la teva millor amiga,
que no sap una cosa increïblement important per a tu?
A veure.
T'explicaré una cosa,
però no vull que em miris amb altres ulls,
ni em tractis diferent, ni m'odiïs per no dir-t'ho.
- Ei, no ho faria mai. - Dius que no, però molta gent ho va fer.
Recordes aquella amiga de l'institut?
La noia a qui van drogar i a qui li va passar tot allò?
Tu ets l'amiga.
Hannah, sempre ho he sabut.
Només que…
pensava que m'ho diries quan fos el moment.
Ets la meva persona favorita del món.
Igualment, carinyo.
I què hi té a veure, amb la cançó?
No he pogut tornar a escriure lletres des de llavors.
No volia ser la noia a qui van violar.
Vull ser aquesta noia.
La que va escriure aquesta cançó.
La Hannah que estimo és aquella noia.
I també aquesta.
I totes les del mig.
Perquè tu no ets una sola cosa, carinyo.
No ho oblidis mai.
Tu ho ets tot.
Les paraules sortiran quan surtin.
És possible que tingui un principi
d'embrió d'una idea per a una cançó,
però necessito que algú m'ajudi.
Gràcies de nou per l'ajuda.
De res. Tinc ganes de sentir el producte final.
Bé, si és que en trec alguna cosa.
Si fos el cas, tinc amics que treballen a la ràdio.
Els puc demanar el favor.
Aquesta és només per a mi.
Quedaran molt bé aquests sons d'hoquei.
I tant, cap problema. Sí que quedaran bé.
Entra d'amagat després dels entrenaments.
Patina en cercles pensativament.
Fa mal de veure.
Gairebé tant com les històries de divorciat d'en Tom Brady.
- Sí, són terribles. - Sí.
Ho miro al mòbil de l'Allie perquè no sàpiga que ho he vist.
- Mon germà fa el mateix amb mi. - No es parlen?
No, es veu que van tenir una baralla molt forta.
En fi, envia'm la cançó.
Si és que en treus alguna cosa.
Sí.
Hola.
Com és que…?
Li Jules m'ajuda amb una cançó.
Ah, sí?
Sí.
Tu em vas ajudar amb la idea.
O sigui que gràcies.
És una cançó de venjança o…?
No.
No, però tu…
m'has recordat qui era.
Ja.
Bé…
Sort amb el certamen.
Bé, me n'he retirat.
Quina pena.
Ho hauries fet molt bé.
- Que puc…? - Bé, jo…
Perdona. Què?
- No res. - Garrett.
Sé que hem…
Ja ho saps.
Però soc jo.
Em plantejo deixar-ho.
L'hoquei?
Sí.
No sé si jugo pels motius adequats.
No sé si jugo perquè vull demostrar que no soc com mon pare
o si vull demostrar que sí que ho soc…
O perquè no sé fer res més. Però…
En Jensen m'ha dit que hauria de ser perquè m'encanta i…
No ho sé.
Un cop, em vas dir que et sentiries alleujat
si no poguessis tornar a jugar.
I ara no pots.
Podries ser on tu volguessis,
fent el que volguessis.
Però no ets enlloc.
Ets aquí.
A la pista, patinant.
Ah, i, si serveix de res, sí que tens un bon motiu per jugar.
I no és ton pare.
És qui tens a la dreta, que sempre t'ha fet costat.
Fins i tot quan eres un idiota.
Vinga! Va, ràpid!
Sí!
En Graham i en Logan s'ho passen pipa.
Bé per ells. I, sobretot, bé per mi.
Queden dos minuts i sembla…
En Graham i en Delaney es preparen per iniciar…
Tio! Ei! Aixeca't!
Deixa'm estar!
Ei! Garrett!
Ei!
Mira'm!
A mi!
Garrett, mira'm! Ei!
Estic amb tu.
Sents?
En Tucker no suporta que facis això a la cuina.
Sobreviurà.
Què vols, Garrett?
En el partit contra els Vipers…
em vas apartar d'en Delaney.
Sí.
Gràcies.
Estava fora de mi.
Si no m'haguessis aturat…
En Delaney és un desgraciat.
Però no vull ser aquell tio.
No vull ser el tio que s'enrabia i perd la xaveta.
No vull ser…
No vull ser el meu pare.
Escolta…
T'explicaré una cosa.
No ho he dit mai en veu alta.
Bé… Excepte a la Hannah.
Però ho necessito.
D'acord.
Digues.
Què és aquell missatge tan críptic?
Tinc una crisi. Pots guardar un secret amb la teva vida?
On és el cadàver?
- Això és seriós. - D'acord.
Sí, perdona.
M'he embolicat amb l'Allie.
- Ja ho sé. - Ho saps?
Vaig passar vuit hores al cotxe amb vosaltres i tinc ulls.
Caram.
- Collons, no ets tan ximple com sembles. - Gràcies.
- I quina és la crisi? - He perdut la màgia.
Com?
He intentat lligar amb tres ties diferents.
Noies guapíssimes.
Totes tres estaven boges per mi.
Però és que…
m'és igual.
No en tinc ganes. I la tita tampoc.
Exacte.
Tio, t'agrada l'Allie.
T'agrada de debò.
- Digue-li com et sents. - No, seria…
No!
Vol muntanyes russes.
Hauria d'entendre què vol dir això?
No vol res intens o real.
Ahir em va dir que havíem d'estar amb altra gent.
- I és evident que jo no puc. - Tots dos?
- Ella també s'ho ha de fer amb altra gent? - Sí.
I a tu et sembla bé?
Esclar. Vull dir…
- No som… - No, no ho sou.
En absolut, eh?
Però…
Sí.
Ets collonut, Dean.
Jo ho sé i ella també.
Si no, no s'embolicaria amb tu.
Deixa de cagar-te a les calces i digue-li com et sents.
I fes-ho ràpid, o s'enrotllarà amb algú altre.
Bé, fins demà.
- T'estimo, adeu. - I jo a tu.
Carter St. James.
M'estàs repassant?
No.
Segur?
No.
PAVELLÓ ESPORTIU DE BRIAR UNIVERSITY
En Braun jugarà al centre i en Rogers, a la defensa.
Logan, Dean, cuideu-los.
Avui necessitem gols, entesos?
Això va per tots. Vull rematades tot el partit.
No us relaxeu. Entesos?
Perdó, míster. Puc?
Endavant, capità.
Ja sabeu que no soc bo fent discursos.
Però com que no puc…
Em pensava que ser capità volia dir fer-ho tot.
I… vaig ser egoista. I estava enfadat.
I us vaig deixar de banda.
Com si jo fos més important que l'equip.
Sí que estaves una mica imbècil.
És veritat.
Però, tot i que us vaig abandonar,
tot i que vaig perdre el cap quan no us ho mereixíeu
i em vaig oblidar del partit i de l'equip,
i de com n'és, de divertit, sortir a jugar plegats,
em vau fer costat.
Em vau donar suport.
Per això m'estimo aquest esport.
Perquè va de donar la cara i de deixar-ho tot a la pista.
No per un mateix, sinó per qui tens a la dreta.
Pels teus germans.
Us he fallat. No he sigut el capità que us mereixeu.
Però, fins llavors…
Ja teniu un capità sobre la pista.
Puc, míster?
Em sembla bé.
Senyors?
Sí!
- Bé, Logan! - Bé, Logan!
Vinga!
Vinga, Logan!
Capità Logan!
Sí, senyor.
Sí, molt bé!
Vinga, nois!
Sí, senyor.
Som-hi!
Fot-li!
- Fot-li, Didi! - Quina trompada d'en Di Laurentis.
Segur que en Garrett Graham n'està orgullós.
Sí! Molt bé!
Bé, Tucker!
Daveed!
Hola.
He compost una cosa. No sé per què, però crec que és molt bona.
I m'és igual si guanyo, però sento que l'he de compartir
i que, si em vull curar, m'he d'obrir, com em vas dir.
Sé quina hora és i que és massa tard, i que vaig dir que em retirava,
però creus que em podria desretirar?
Tia,
no hi havia pressupost per tornar a imprimir els programes.
Vols dir que…?
Vull dir que comencis a escalfar, perquè vas després de la Bethany.
Gràcies!
Sí! Molt bé!
Ens podem permetre un empat, però no una derrota.
- Jugueu amb cap. - No els deixarem jugar. Som-hi.
A totes! Canvi!
Bloca'l.
- Així! - Bé.
- No tornes enrere? - No recuperaran el disc.
Exacte. Vinga!
No l'aguantis. Passa'l.
- Ei, Tuck. Empatar no és guanyar! - Sí, capità!
Vinga. Acaba-la.
Clava-la!
- Gol! - Gol!
Sí!
Bé, John!
Sí, senyor!
De conya, Logan! De conya!
Molt bé!
Som-hi!
Vinga!
HANNAH en un últim gir de guió acabaré fent…
No fotis. Ho farà.
A veure. M'ho he passat bé, però he de marxar.
No vols el meu número?
No, la veritat és que no.
Podria quedar-me i seguir amb aquest rotllo que ens portem,
però, com vas dir, el millor de ser desconeguts
és que no ens devem res, oi?
Sí, per mi bé.
Molt bé. He d'anar a fer costat a la meva amiga.
Ei, hem guanyat. Vens al Malone's? Vull parlar amb tu.
No puc. La Hannah té el certamen. Porta-hi en Garrett.
Estan fets l'un per l'altre i es mereix un gran gest romàntic.
- O sigui que vols… - Sí, va!
Ei, G.!
Hem de marxar ja.
Què passa?
La Wellsy té el certamen. Hi has de ser.
Com ho saps?
Jo també ho he sentit. A les grades.
La Hannah farà el certamen?
Anem-hi, doncs. Quan comença?
- Ara mateix. - Doncs afanyem-nos.
- Vinga, va! - Som-hi.
Què passa?
Potser no vol que hi sigui.
Què t'empatolles? Esclar que sí.
- No, li he de deixar que giri full. - Mare meva.
Escolta, sou perfectes l'un per l'altre.
No sé què vas fer per engegar-ho tot, però…
desfés-ho.
No és tan fàcil. Es mereix estar…
Deixa't d'històries.
No ets ton pare, entesos?
Penses lluitar per ella?
Som-hi.
Donem la benvinguda a la Hannah Wells.
LA NOIA QUE SOC
Una conversa que no volia sentir.
Es fa difícil d'oblidar.
Ganivets són crítiques a cau d'orella.
I què en podia treure?
Com un got que ha caigut, el meu món es va esbocinar.
Van ser uns anys aguantant i suportant.
No tenia els mots
ni per parlar.
M'ha costat prou,
però he arribat.
He passat tant de temps així,
entre llàgrimes i secrets.
Pensava que acabarien amb mi.
I ara tot ho veig més clar, havia de seguir lluitant.
Havia de perdre'm i veure per fi
que soc la noia que soc
gràcies a la noia que vaig ser.
La veritat vaig dir sense garanties.
I ho tornaria a fer.
El temps ho cura tot i deixa cicatrius.
Em sento més forta que mai.
He trobat els mots
i els cantaré fort.
Aquell dolor m'ha empès aquí.
He passat tant de temps així, entre llàgrimes i secrets.
Pensava que acabarien amb mi.
I ara tot ho veig més clar,
havia de tornar a sentir.
Havia d'obrir-me i veure per fi
que soc la noia que soc
gràcies a la noia que…
vaig ser.
Ara ho veig clar.
Ho veig, ho veig, ho veig tot clar.
He trobat els mots i els cantaré fort.
Havia d'obrir-me a tu, d'obrir-me a tu.
Ho veus per fi?
Aquell dolor m'ha empès aquí.
He passat tant de temps així,
entre llàgrimes i secrets.
Pensava que acabarien amb mi.
Soc la noia que soc gràcies al que vaig passar.
Soc la noia que soc, en part, gràcies a tu.
Soc la noia que soc
gràcies a la noia que…
vaig ser.
Has vingut.
No em podia perdre el teu gran moment.
Ets… al·lucinant.
La manera com t'has obert davant de tothom.
Vull ser més com tu, Wellsy.
Com la noia de la sala d'assaig.
La noia de l'escenari.
Què coi?
Vull ser com tu i prou.
- Garrett… - Només escolta'm. Sisplau.
Fas que vulgui ser millor persona, que vulgui fer millor les coses.
I ho faré. Només…
vull una altra oportunitat.
He dit que has d'estar amb qui vulguis i ho deia de debò, però…
vull ser aquesta persona.
A les noies no els mola que els nois els ho posin massa fàcil.
Ah, sí?
- Merda. - Sí. Tens molt per aprendre, Graham.
Saps d'algú que em pugui ajudar?
Potser sí.
Salut.
Bon partit. Només n'heu de guanyar setze més.
Moltes gràcies.
Mi-te-la! L'estrella, la icona.
- Ha estat un tongo. - No ha estat cap tongo.
- Que sí. La Bethany ha subornat algú. - Segur que sí.
Però ara els segons són els primers.
Sí, oi? I he aconseguit la beca.
Una beca remunerada. I això mereix una copa.
- Qui vol una copa? - Te l'accepto.
Quatre pinyes colades, sisplau.
Ei, Walter.
Em poses tres xarrups de tequila, sisplau? Gràcies.
- Hola. - Hola.
- Molt bonic això que has fet. - El què?
- Fer que tornin junts. - Ho han fet tots sols.
Amb la teva ajuda.
I la meva.
De res.
Ja ho he entès.
T'encanta l'amor.
Vas dir que volies això, oi? A la vora del foc.
Per això, he vingut a dir-te que…
no he fet els deures.
Què? Per què?
Perquè m'agrades.
Tu i nosaltres.
Sé que no vam quedar així.
- Però he pensat… - Ei, no. Dean.
- No pots… - Però ho faré.
No, vull dir… Has de completar la tasca.
- Perquè… - Perquè què?
Perquè jo ho he fet.
A veure. Com és que no esteu bevent?
Et juro que no ha significat res.
La Joanna em va ajuntar amb un desconegut en un bar i…
Merda.
Merda!
Allie, és ell amb qui…?
Ell?
No.
Sí. El coneixes?
- Dean! - Dean.
Què hi fots, aquí?
Vinc a salvar el teu equip.
Ah, sí? Fot el camp d'aquí.
Logan, no deies que era idea seva?
Que has dit què?
- Tio, no fotis. - Ei, què coi passa?
No hi eres i vaig haver de decidir.
No jugaré amb aquest cabró.
- Tens por que et torni a humiliar? - Ho vols intentar?
- Sí. - Sí? Vull veure com ho intentes.
- Deixa'm, collons. - Fill de…
Ei! Ei, Dean! Ei!
Ei!
Vine aquí! Vine, collons!
Drama, drama, drama…
Sabia que acabaria fatal.
Què està passant? Qui és aquell?
Bona pregunta. Beau, qui és aquell?
Aquell… és en Hunter Davenport.
Ja tenim nou equip.
Subtítols: Victor Monreal
Supervisor creatiu Guillermo Parra