Jos joku vielä laittaa päähäni hupun, vannon…
Rauhoitu, Antonio.
Olemme nyt turvassa. Voitte rentoutua.
Avatkaa käsiraudat.
Sieppaus on liittovaltion rikos. Me olemme liittovaltion agentteja.
Luuletko, että tekisin tämän, jos en tietäisi, keitä olette?
Kuka helvetti sinä olet?
Olen Diana. Hauska tavata, Jeremy.
Ja ei muuten kestä.
Miksi olemme täällä?
Enkö saa kiitosta henkenne pelastamisesta? Mikä pettymys.
Mutta pidän tästä.
Niin. Siinä se on. Äärimmilleen laajentuneet pupillit.
Sinulla on stressireaktio.
Kehosi reagoi impulsiivisesti. Taistele tai pakene.
Hikoilet vähän, sykkeesi nousee.
Voimme matkia sitä, mutta emme yhtä aidosti.
Se on monimutkaista.
Nyt siihen sekoittuu hämmennystä.
Sinulla on paljon kysymyksiä.
Siellä on pelkoakin.
Anteeksi. Joskus havaintokykyni voi olla hieman luotaantyöntävä.
Olen ihmiskäyttäytymisen asiantuntija.
On oltavakin, jos aikoo rakentaa koneen, joka sulautuu ihmisten joukkoon.
Minä olen näiden kahden kaupungin tarinan toinen puoli.
Olen tohtori Diana Starling. Minut tunnetaan "Äitinä".
Minkä äitinä? Synteettisten lasteni.
Se on tosin herkkä termi. Kylmä, kliininen.
Olemme tottuneet kutsumaan heitä diakoneiksi.
Miten se liittyy meihin?
Agentti Madsen, sinä seisot ihmiskunnan risteyksessä.
Meillä on paljon yhteistä. Etenkin se,
että haluamme pysäyttää miehen, jonka teot toivat meidät tänne.
Byron Forstin.
Kauan sitten Byron luotti biotekniikkaan perustamalla robotiikkaosaston.
Hänen uudesta lelustaan, mullistavasta lääkkeestä
tuli hänen uusi pakkomielteensä. Osastoni ei enää kiinnostanut häntä.
Tohtori Lee käytti eläviä organismeja muutokseensa.
Minä näen liikaa muuttujia ja vikoja orgaanisessa aineessa
saavuttaakseni juuri mitään.
Elämän oli aina tarkoitus olla enemmän kuin verta ja luita,
ja sitä minä rakennan.
Rakennat mitä?
Elämän seuraavaa sukupolvea ja sitä kantavia kehoja.
Humanoidikoneita.
Mitä helvettiä? Anteeksi, rouva valkoinen äiskä…
Ei millään pahalla. Unohdin nimesi.
Olen nähnyt tämän elokuvan, eikä se ollut hyvä.
Ei ole mitään pelättävää.
Pian joka kodissa on diakoni,
joka sopeutuu ihmisyyteen ja oppii siitä.
Hetkinen nyt.
Oletko omistanut koko elämäsi robotti-imurien kehittämiselle?
Siten me yhdistymme seuraavaan elämänvaiheeseen.
Orgaaninen ja robotit.
Miettikää elinajanodotetta, kun siirrämme alitajuntanne robottiin
ja hankkiudumme eroon näistä sotkuisista kehoista.
Mutta vain, jos voimme estää katastrofin.
Selviydymme vain, jos pysäytämme Byronin.
Hänen vaimonsa on ollut tukenani.
Hän auttoi minua tämän päivän vankilapaossa.
Miksi pysäyttäisimme hänet?
Jotta hän ei vapauta tuotettaan lääkkeenä, jonka aivottomat seuraajat haluavat.
Silloin hän lakkauttaa osastoni, enkä voi sallia sitä.
Minä en ottanut lääkettä.
En minäkään.
Ei, teillä on versio, joka on vuotanut labrasta.
Sukupuolitautiversiota ei voi enää pysäyttää.
Varhaiset merkit osoittavat, että epävakautensa takia
se ei selviä luonnossa kauan ennen kuin se palaa loppuun.
Puhdas lääkeversio, jota hän aikoo myydä,
-on toinen juttu. -Onko siihen tehoste?
Saisinko siis enemmän aikaa?
Hän tarvitsee sellaisen.
Hillitse innokkuuttasi.
Datan mukaan sen teho heikkenee ajan myötä.
Lisäksi teen kaikkeni saadakseni teille kaikille toimivia hoitoja.
Pidennän elämäänne,
estän teitä
kirjaimellisesti räjähtämästä.
Jos siis haluatte auttaa minua.
Kerro milloin ja missä.
Lähetän iskuryhmän paikalle. Nappaamme sen paskiaisen.
Olet suloinen etsintälupiesi ja komentoketjusi kanssa.
Se suunnitelma on hieman ylimitoitettu aikarajoitteidemme takia.
-Mitkä ovat vaihtoehdot? -Veikkaan yksinkertaista salamurhaa.
Kyllä, siksi valitsin sinut.
Sinulla on taidot ja ymmärrät panokset.
Meillä on vain yksi aikaikkuna. Emme voi antaa sen sulkeutua.
Kauneuspäivään on 48 tuntia. Jos Byron kuolee, suunnitelma kuolee hänen mukanaan.
Aamen. Hyvä, että olen täällä. Tarpeeksi läheltä ammun häntä päähän.
Hän hylkäsi sinut.
Luuletko, että hän päästää sinut lähelleen?
Minun ei tarvitse päästä kovin lähelle.
Olen parempi ampuja kuin kukaan heistä. 900 metriä, helposti.
Hyvä on.
Tarkkaan ottaen ja loogisesti ajateltuna paljon suurempi ongelma on tämä.
Hän tietää, keitä te olette.
Hänen käyttämänsä kasvojentunnistusohjelma vain pahentaa asiaa.
Entä joku näistä diakoneista?
Byron pelkäsi sitä, joten hän sisällytti niiden koodaukseen mekanismin,
jonka takia on lähes mahdotonta, että hänen diakoninsa kääntyisi häntä vastaan.
-Voin tehdä sen sadan metrin päästä. -Ei. Hän tietää, miltä näytät.
Hän antoi minulle kuolemantuomion. Minulla ei ole paljoa menetettävää.
Haluaisin saada osani, ennen kuin räjähdän.
Älä unohda minua. Minäkin yritän saada osani…
Hetkinen. Olemme tunteneet sinut kolme minuuttia.
Voimmeko luottaa sinuun?
Kunnioittaisitte läpinäkyvyyttäni.
Kukaan ei tunne Byronia paremmin kuin minä.
Keskustellessaan Redditin teknologiakanavalla hän löysi minut
ja näki minussa jotain. Hän antoi minulle elämäni tilaisuuden.
Mutta kun näin, mitä hän oli tekemässä…
Sellaisia asioita ei voi pyyhkiä mielestään.
Rakkaus,
viha,
suru, mustasukkaisuus, kaikki inhimilliset tunteet
tekevät meistä erityisiä ja syvästi viallisia.
Mutta näin haavoittuvaisiksi olennoiksi
löydämme usein uskomattoman luovia tapoja tuhota itsemme.
Kauan sitten meistä tuli ensimmäinen laji, joka pystyi tuhoamaan itsensä.
Olemme välttäneet sen täpärästi.
Jos emme toimi nyt, pelkään,
että se hetki on koittanut.
Luotatte minuun tai ette, haluatteko ottaa sen riskin?
Tarvitsemme suunnitelman. Mitä teknologiaa? Mitä aseita?
Tik-tak. Tik-tak.
Anna se minulle.
Mitä? Ei, se on liian vaarallista.
Jos saan tartunnan, hän ei tunnista minua. Pääsen lähelle.
Toivoinkin, että sanoisit noin.
Cooper, ei. Et saa tehdä tätä.
-Emme voi muuta. -Liian vaarallista.
-Et tiedä, onko se turvallista. -Aika loppuu. Jordan.
En voi kuvitella mitään pahempaa kuin elämä ilman sinua.
Ehkä se on lyhyempi, mutta ainakin teemme sen yhdessä.
Iso neula.
Odota.
Teen sen,
mutta en näin.
Kiitos.
Haluan sanoa jotain.
Sitä vain…
Kun muutuin, olin peloissani.
Minulla oli epämukava olo omassa kehossani.
Kanssasi tuntui siltä, että välität minusta ja rakastat minua aina.
Näit minut.
Todellisen minäni.
Vain sinä olet nähnyt sen.
Haluan sinun tietävän,
että kun muutut, ulkonäöllä ei ole väliä,
Rakastan sinua samalla tavalla kuin nyt.
Viivyn vain hetken.
Totta kai.
Hei.
Olen pahoillani.
Jordan!
Jordan. Minne menet?
Ammun hänet itse.
-Ei, ei. Odota. -Ei, lopeta.
Älä pyydä tätä minulta. En voi panna sinuun virusta.
-Se on hullua. -Se on suunnitelma.
Onko meidän tehtävämme pelastaa maailma?
Ei hätää. Olen tässä. Olet tulikuuma.
Ei hätää. Hengitä vain.
Cooper, kuuletko minua?
Ei hätää, kulta.
Vettä. Tarvitsen vettä.
Hei, minä tässä.
Tulkaa heti tänne. Se tapahtuu. Tilanne on paha.
Vieläkö hän jatkaa?
Minulla oli kova kuume. Tämä vaikuttaa pahemmalta.
-Kauanko tätä on jatkunut? -Tunteja.
-Viedään hänet sänkyyn. -Joo.
Pitele hänen jalkojaan.
-Tarttukaa käsiin. -Selvä.
Pitäkää kiinni.
Voi paska.
Se on pahempi.
Paljon pahempi.
Sinnittele. Olemme täällä.
-Emmekö voi auttaa? -Annetaan sen mennä omalla painollaan.
Paska. Voi paska. Se alkaa.
-Viedään hänet vessaan. -Joo. Tule.
Siellä on vähemmän tilaa satuttaa itseään.
-Emme voi jättää häntä. -Ei, ei. Peräänny.
Sulje se.
Jordan!
Seitsemän.
Nosta kortti.
Yhdeksän.
-Nosta kortti. -Selvä. Hitto vie.
-Hän ei pääse ulos. -Hei. Anna olla.
Hän tulee ulos, kun on valmis.
Käännös: Alma von Creutlein