Krása
Ještě mi dáte přes hlavu pytel a přísahám Bohu…
Nekřič, Antonio.
Už jsme v bezpečí. Můžete se uklidnit.
Sundejte jim pouta.
Únos je federální zločin. Jsme federální agenti.
Myslíte, že bych to dělala, kdybych nevěděla, kdo jste?
A kdo jste vy, sakra?
Jsem Diana. Těší mě, Jeremy.
A mimochodem, nemáte zač.
Proč jsme tady?
Žádné poděkování za záchranu? To je velké zklamání.
Ale tohle miluju.
Ano. Extrémní rozšíření zornic.
Prožíváte stresovou reakci.
Vaše tělo reaguje impulzivně, boj, nebo útěk.
Trochu se zpotíte a zrychlí se vám tep.
Můžeme to napodobit, ale ne tak autenticky.
Je to velmi složité.
Teď se bolest mění ve zmatek.
Máte otázky. Hodně otázek.
Je v tom i strach.
Pardon. Někdy je moje vnímání nevhodné.
Jsem něco jako odbornice na lidské chování.
Musíš být, když vyrábíš stroj, který splývá s ostatními lidmi.
Každý člověk má dvě tváře.
Jsem doktorka Diana Starlingová. Známá jako „Matka.“
Čeho? Mých dětí, syntetiků.
I když… to je ošemetný výraz. Chladný, klinický. Říkáme jim jáhnové.
Co my s tím?
Vy, agente Madsene, stojíte na křižovatce lidstva.
Máme hodně společného, hlavně touhu
zastavit muže, jehož činy nás sem dnes přivedly.
Byrona Forsta.
Kdysi dávno Byron hodně riskoval s biotechnologií tím,
že vytvořil oddělení robotiky.
Jeho nová hračka, transformativní droga,
se stala jeho novou posedlostí. Ztratil zájem o mé oddělení.
Doktor Lee využíval živé organismy, aby provedl svou změnu.
Já v organické hmotě vidím příliš mnoho proměnných a vad na to,
aby to stálo za to.
Život byl vždycky víc než tato těla z masa a krve,
a právě to vytvářím.
Co přesně?
Příští generaci života a těl, která ho ponesou.
Humanoidní stroje.
Co to kurva je? Ne, pardon, Bílá mámo…
Bez urážky. Zapomněl jsem vaše jméno.
Viděl jsem to a stálo to za hovno.
Není se čeho bát.
Brzy budou jáhnové v každém domě a budou se učit z lidských zkušeností.
Počkej, počkej.
Celý život jsi zasvětila zdokonalování řady podělaných robotů?
Tak se spojíme s další fází života.
Organika a robotika.
Představte si délku života, až vaše podvědomí nahrajeme do syntetiky
a zbavíme se těch zničených těl.
Ale jen pokud zabráníme katastrofě.
Přežijeme, jen když zastavíme Byrona.
Pomáhala mi jeho žena, která byla velmi nakloněná
mé věci a dnes mi pomohla utéct z vězení.
Zastavit ho před čím?
V uvedení Krásy jako léčiva na trh, které bude chtít každý patolízal na světě.
A pak oficiálně ukončí mé oddělení, lepší oddělení, a to nemůžu dopustit.
Počkat, ale já jsem si žádný lék nevzala.
Já taky ne.
Ne, máte verzi, která zřejmě unikla z laboratoře.
Šance zastavit pohlavně přenosnou verzi je dávno pryč,
ale prvotní informace ukazují,
že kvůli nestabilitě nepřežije dlouho a pak vyhoří.
Čistá farmaceutická verze, kterou chce prodat, je něco jiného.
Počkat, má posilovač?
Ale to bych měla víc času, ne?
Potřebuje ho.
Zmírnila bych to nadšení.
Data ukazují, že časem pravděpodobně ztrácí účinnost.
Vynasnažím se vám všem zajistit léčbu, která bude fungovat.
Prodloužit vám život…
zabránit vám…
doslova vybuchnout.
Jen jestli mi chcete pomoct.
Řekněte mi kdy a kde.
Budu tam mít lidi a toho hajzla dostaneme.
S těmi povoleními k prohlídce a velením jste rozkošný.
S našimi časovými omezeními je ten plán moc složitý.
Tak jaké jsou možnosti?
Tipuju jednoduchou vraždu.
Ano, proto jsem si vás vybrala.
Máte na to a víte, co je v sázce.
Máme malé časové okno, musíme ho využít.
Den Krásy je za 48 hodin. Jestli zemře, plán zemře s ním.
Ámen. Ještě že jsem tady, co? Dostaň mě blízko a prostřelím mu hlavu.
Obrátil se proti tobě, zbavil se tě. Myslíš, že tě k sobě pustí?
Tak blízko se dostat nepotřebuju, jasný? Střílím líp než tyhle zmrdi.
Skoro tisíc metrů, pohoda.
Dobře, fajn.
Abych byla konkrétní, mnohem větší problém je tohle.
Ví, kdo jste.
A úroveň bezpečnostního softwaru na rozpoznávání tváří,
který používá, to všechno jen zhorší.
A co jeden z těch jáhnů?
Toho se Byron vždycky bál, takže v nich je zabudovaný mechanismus,
který znemožňuje, nebo alespoň velmi ztěžuje,
obrátit proti němu jednoho z nich.
Dostaň mě na sto metrů a udělám to.
Jordan, ne. Ví, jak vypadáš. Odsoudil mě k smrti.
Už nemám co ztratit a upřímně,
ráda bych si užila, než vybuchnu.
Nezapomeň na mě. Taky se snažím…
Počkat.
Známe vás tři minuty.
Proč bychom vám věřili?
Respektujte mou transparentnost.
Nikdo nezná Byrona líp než já. Nikdo.
Vytržený z chatování na Redditu
ve mně něco viděl a dal mi příležitost.
Ale když jsem viděla hloubku toho, co dělal…
Takové věci se nedají vymazat z paměti.
Láska,
vztek,
smutek, žárlivost, celé spektrum lidských emocí
nás dělá výjimečnými a tak moc nedokonalými.
A přesto u tak strašně zranitelných bytostí
často nacházíme kreativní způsoby, jak se zničit.
Kdysi dávno jsme se stali prvním druhem schopným sebezničení.
Zatím jsme se tomu těsně vyhnuli.
Když nebudeme jednat tady,
obávám se, že ta chvíle nadejde.
Věřte mi nebo ne, chcete takhle riskovat?
Potřebujeme plán.
Jakou technologii? Jaké zbraně?
Tik tak. Tik tak.
Já to udělám.
Cože? Ne, to je moc riskantní.
Když se nakazím, nepozná mě. Můžu jít rovnou k němu.
Doufala jsem, že to řeknete.
Coopere, ne. Nedovolím ti to. Ne.
-Je to jediná možnost. -Není to bezpečné.
-Nevíš. -Nemáme čas.
Jordan.
Není nic horšího než život bez tebe.
Možná bude kratší,
ale prožijeme ho spolu.
Je to velká jehla.
Počkejte.
Udělám to…
ale ne takhle.
Díky.
Děkuju.
Jen chci něco říct.
Jen to…
Když jsem se změnila, hrozně jsem se bála
a necítila se ve své kůži, ale…
věděla jsem, že ti na mně bude záležet a budeš mě milovat, ať se děje cokoli.
Viděl jsi mě…
mé pravé já.
Nikdo jiný mě tak neviděl.
Takže chci, abys věděl,
že až se změníš, bude jedno, jak budeš vypadat.
Budu tě milovat… stejně jako teď.
Bude to jen minutka.
Samozřejmě.
Ahoj.
Promiň.
Jordan. Jordan!
Jordan. Jordan. Kam jdeš?
Zastavit to. Zastřelím ho.
-Ne. Počkej. -Ne, přestaň.
Neudělám to. Nepřenesu na tebe smrtící virus.
-To je šílený. -Takovej je plán, zlato.
Takže záchrana světa je jen na nás?
Dobře. To nic. Jsem tady, jasný? Celý hoříš.
Dobře. Jen dýchej, jo?
Coopere, slyšíš mě?
-Jsi v pořádku, zlato. -Vodu. Potřebuju vodu.
Ahoj, to jsem já.
Musíte sem přijet. Je to tu. Je to zlé.
Sakra, pořád to má?
Jo, já měla jen horečku. Tohle je mnohem horší.
-Jak dlouho už? -Hodiny.
-Dáme ho do postele. -Jo. No tak.
Drž mu nohy. Drž mu je.
-Chyť ho za ruku. -Dobře.
Drž ho.
Sakra.
Je to horší.
Jo, mnohem horší.
Počkej, kámo. Vydrž. Jsme tu.
-Nemůžeme něco udělat? -Ne.
Chce to volný průběh. Musí tím projít.
Sakra. Už to začíná.
-Koupelna. Dej ho tam. -Jo.
-Dej ho tam. -No tak.
Je tam míň místa, neublíží si tak snadno.
-Nemůžete ho tu nechat. -Ne. Zpátky.
Zavři.
Jordan!
Sedm.
Lízni si.
Devítka.
-Lízni si. -Dobře. Sakra.
-Asi se snaží dostat ven. -Hej. Nech to.
Vyjde, až bude připravený.
České titulky: Veronika Havlíková