A VIRTUOUS BUSINESS
Kommissarien.
Kommissarien!
Mår du bra?
Hade du en mardröm?
Vem är det?
Kommissarien, det är jag, Han Jeong-suk.
Jag lämnade nog min anteckningsbok där.
Hans röst var skrovlig.
Sov han?
Hej.
Förlåt. Jag hade så bråttom att jag glömde anteckningsboken här.
Du kom precis hit, va?
Ja.
Hur så?
Inget särskilt.
- Varsågod. - Okej.
- Jag måste ha väckt dig. Förlåt. - Det är okej.
Hejdå, då.
- Okej. - Vi ses.
EN KATOLIK SOM BAR EN RADBANDSRING I TRÄ
Det här är vår hållplats!
- Det ska bli så kul! - Verkligen.
- Skynda. - Det ska bli så kul.
Affischen är så cool.
Såg du alla Madame Aemas uppföljare?
Jag såg den första och alla uppföljare.
Är det sant?
- Jag har inte sett nån. - Den är vågad och kul.
Den är fantastisk.
- Jag kan inte bärga mig. - Vi skyndar oss.
MADAME AEMA 6
En gratis visning av Madame Aema?
- Är inte det en erotisk film? - Den är den bästa erotiska filmen.
Jag hörde att det finns en grupp lättklädda kvinnor i filmen.
Herregud.
Det är svårt att hitta nya kunder nuförtiden.
Vi borde göra nåt för att locka dem.
Vi kan väl ge biobiljetter till dem som kommer på hemförsäljningsträffar?
Jag gillar idén.
Underklänningen som huvudpersonen bar liknar vår.
Den kanske säljer bättre när folk har sett filmen.
Vi förlorar inget på det.
Biljetter för morgonvisning kostar halva priset.
På morgonen?
Skulle folk se en erotisk film på morgonen?
De flesta hemmafruar har ledig tid på morgonen
när deras män och barn har gått hemifrån.
Du har en poäng. Jag är mest upptagen när min man kommer hem på kvällen.
Om ni accepterar idén frågar jag på bion och går vidare med planen.
- På en gång? - Ja.
Jeong-suk,
du är så driven nu när befordran till föreståndare är på gång.
Jag måste tala om för Yeong-bok att vi bör förbereda en befordransfest snart.
Yeong-bok sa att hon hade en familjegrej, eller hur?
Ja, hon är upptagen med sina svärföräldrar.
Jag förstår.
FÖRLOSSNINGSAVDELNING GEUMJE SJUKHUS
Patient 151, Ward 151, Ms. Kim Yeon-suk,
vänligen återvänd till avdelningen omedelbart.
Tittut!
Vad sa läkaren? Är det utmattning?
Vad är det?
Säg inte… Är det nån farlig sjukdom?
- Jag är gravid. - Vad?
Jag våndades i om jag skulle berätta för dig eller inte,
att jag är gravid.
Men jag tyckte att du behövde veta.
- Varför våndades du? - Jag tänker inte föda det här barnet.
Det kom blod. Det är risk för missfall.
- Jag tänker göra abort om några dagar. - Men…
Hur kan du säga så?
- Du är för… - Vad?
Är jag för hård?
Jag tycker inte att det är rätt att föda det här barnet.
Jong-seon.
Se på vår situation.
Redan nu har vi inte råd att ge våra barn vad vi vill, och borde, ge dem.
Men du vill ha ett barn till? Jösses, jag kan inte göra det.
Men…
Jag har bokat tid för abort,
så låtsas bara som om detta inte har hänt.
MADAME AEMA 6
- Du är här. - Ja.
Jag är glad att du kom.
Herregud.
Lugna ner dig.
Kolla in det där.
Varsågod och ta lite frukt.
- Herregud. - Tack.
Vänta. Hur lång är jag? Jag har blivit kortare med åldern.
- Här, jag är klar. Är det allt du behöver? - Tack.
Jag förstår varför du behöver måtten, men varför vill du veta trosuppfattning?
Tja, jag tänkte att det skulle vara bra att veta alla religioners tabun.
Jag tänkte också att det skulle hjälpa att veta kundernas preferenser.
RELIGION: INGEN
"Ingen religion"? Jag trodde att du var katolik.
Tja, jag slutade gå till kyrkan för tio år sen,
eftersom jag blev så upptagen i jobbet.
Så nu säger jag att jag inte tillhör nån religion.
Jaha, då så.
- Varsågod. - Okej. Tack.
Den här passar din hudton bättre.
- Är det så? - Ja.
Då borde jag ta den här.
Frun.
När du brukade gå till kyrkan, hade du "radbandsring" då?
"Radbandsring"? Ja, det hade jag. Jag använde det när jag bad.
Jag förstår.
Min vän har en silverring.
Min var varken av silver eller guld. Den var i trä.
- Trä? - Ja.
Det här måste vara nån sorts olja.
Den luktar så gott.
Kommissarien!
Hejsan.
Vad kul att se dig här. Jag har tänkt ringa dig.
Är något fel?
Ägaren till gukbap-stället. Hon gick i kyrkan tills för tio år sen.
Hon hade också en radbandsring i trä.
Dessutom är hon vänsterhänt som du.
Och fascinerande nog har ni leverfläckar på exakt samma ställen.
- En leverfläck? - Ja.
Precis här.
Hennes leverfläckar sitter också i en triangel så här.
Jag uteslöt henne nyligen.
Hon var inlagd på sjukhus i två år runt den tid jag föddes.
Vad?
För din information är leverfläckar och vänsterhänthet inte genetiska.
- Och jag är tvåhändig. - Jag förstår.
De har sagt det i dramaserier på tv. Jag antar att de hade fel.
Jag borde ha gett dig information om de kvinnor jag hade uteslutit.
Jag säger vad jag vet från och med nu.
Okej.
Eftersom det inte finns så många ledtrådar fortsätter jag studera utseenden noggrant.
Jag måste ha haft fel för jag tyckte att hon liknade dig.
- Liknade hon mig? - Ja.
Gukbap-ställets ägares näsa är…
Hur ska jag uttrycka mig? Hon har ett högt näsben.
Och nästippen är ganska spetsig också.
Jag är ledsen.
Det är verkligen okej. Oroa dig inte över det.
Jag hör av mig.
Ett högt näsben?
Jong-seon, jag vet att du är en hårt arbetande man.
Jag har inga fördomar mot det.
Men jag behöver inte en till heltidsanställd.
PERSONAL SÖKES
Varför sitter skylten fortfarande uppe?
- Snälla, ring mig om det blir nån vakans. - Givetvis.
Ta hand om dig.
Jösses.
Svårt för en tidigare dömd att hitta jobb, va?
De pratar jämt om rehabilitering, men samhället hjälper inte till.
Om du ska prata nonsens, kan du gå.
Du borde lyssna på vad jag har att säga först,
sen kan du avgöra om det är nonsens.
Råna juvelbutiken Seung-taks pappa driver?
Kom igen.
Jag tar bara tillbaka mina pengar.
Du vet hur Seung-tak stal tre miljoner won från mig i spel.
Jag fick veta att han lurade mig med professionella spelare.
Det var stulna pengar, hursomhelst.
Jag har sonat mitt brott. På grund av det…
På grund av det, åkte jag i fängelse.
Den där odågan måste sona sitt brott.
Vilket för mig till min poäng.
Du ska bara köra och hålla vakt åt mig.
- Du är den enda jag kan lita på. - Nonsens!
Varken mer eller mindre. Bara tre miljoner won.
Jag ska bara hämta de stulna pengarna och dela med dig.
En miljon won
är tillräcklig handpenning för ett ställe med två rum och ett vardagsrum.
Jag lovade min fru att leva ett liv som inte är skamligt för mina barn.
Jag går nu.
Tycker du inte att det liv du lever är skamligt?
Din fru kämpar som ensam familjeförsörjare.
Du kommer att föra vidare fattigdomen, som du är jättetrött på, till dina barn.
Är du stolt över det?
Vad vet du? Säg inte så där!
Lyssna.
Du borde sätta din familj före ditt samvete.
Jag vet väl inte, jag är ju inte överhuvud i en familj.
Det är ingen här.
Alla flyttade för länge sen.
- Alla? - Just det.
Det tog några år för folk att inse att det nog var
kidnappning och inte försvinnanden.
Ja.
Ända tills dess behandlades föräldrarna som syndare som förlorat sina barn.
De var redan förkrossade,
men folk pekade finger åt dem för att de hade förlorat sina barn.
Så de stod inte ut.
Du råkar inte fortfarande vara i kontakt
med offrens familjer?
Vet du vart de flyttade?
En familj flyttade till den region en av mina underordnade förflyttades till.
Just det. Yeongeup.
Jag var ibland i kontakt med familjen som flyttade dit.
Vänta. Driver de en hanbok-butik?
De drev en rörelse.
Inte den här.
Förresten,
varför frågar du så mycket om det fallet?
Jag blev intresserad när jag gick igenom de kalla fallen.
Du borde släppa det intresset.
- Varför? - Det har gått mer än 30 år.
Att fånga förövaren gör ingen skillnad eftersom preskriptionstiden har gått ut.
Men…
Jag hörde att du löste många kalla fall i Seoul.
Men gräv inte upp det här.
Det har skrämt upp alltför många människor redan,
för att du ska gräva upp det bara för att stilla din nyfikenhet.
HANYINHONG
- Älskling, det är rött ginsengte. - Okej.
Var försiktig.
Det är gott.
Det är morgon, men jag känner mig full av energi.
Ska jag skippa jobbet idag?
Jag gör det imorgon igen.
Förresten, hur visste du? Jag trodde att du hade glömt.
Hur skulle jag kunna glömma? Ordförande Eom sa det till mig igår.
Ordförande Eom?
Vad är det här för datum?
Det är den dagen ordförande Eom och jag ska på "övernattningsvandring".
MOUNT JIRI
Vi ska åka i min bil, så tvätta den senare.
Jösses, varför fryser jag, helt plötsligt?
Oj, jag kan se min andedräkt och det är juli.
Vad?
- Det är vår bröllopsdag! - Jag kan inte tro det! Hur kunde du?
Du har aldrig firat den ordentligt,
så jag sa att jag var ledsen för första gången förra året.
Du sa att vi skulle fira den i år, oavsett.
Men jag kan inte avstå från det här.
Ordförande Eom tar bara med två och jag är en av dem.
Det betyder att han ser mig som en väldigt speciell…
- Underhuggare? - Underhuggare.
Otroligt. Hur kan du säga så?
Häll det i vasken. Du kan göra det själv imorgon.
Jag kan inte tro det.
Tack för att du gör det här. Du måste vara väldigt upptagen.
Jag är glad över att kunna hjälpa.
Som du sa, är det en bra idé att besöka som kunder.
Butiken är specialiserad på bröllopsgåvor,
så hon kan tro att vi är ett par som shoppar.
Det här är min plan.
Vi låtsas vara ett par som snart ska gifta sig.
När hon sänker garden,
ställer vi frågor så naturligt som möjligt.
Jag har gjort en lista med frågor också. Vänta.
Jag har övat hela natten.
Här.
Är den här bättre?
APOTEK WONBONG
Du är här tidigt.
Personalen kommer in sent,
så jag borde komma tidigt för att öppna dörren och svabba golvet.
Jag är ledsen.
Förresten, mr Choi,
jag har en fråga.
När hade du din första kyss och hur gick det till?
- Herregud. Vad har farit i dig? - Jag är bara nyfiken.
Alla har sin första kyss
när de är omogna och gör ingen stor sak av det.
Hur var det för dig?
Det där kom från ingenstans.
Får jag hålla dig i handen?
Om det inte är för mycket besvär, får jag kyssa dig?
Du behöver inte be om lov varje gång.
Trots allt
gifte vi ju oss idag.
Vad?
Hade du din första kyss med din fru efter bröllopet?
Jag var väldigt försiktig
med allt.
Du var så aktsam och ren.
Om din första kyss var som vit snö,
var min första kyss som…
…de krossade briketterna på snön.
Så var det.
När och hur hade du din första kyss?
Inget att prata om.
Jag förlorade allt självförtroende nu.
Vad är det med honom?
Du måste ha kämpat jättemycket.
Eftersom jag lät dig vänta länge,
ska jag anstränga mig mer från och med nu.
Snälla, säg inte så. Geum-hui, du behöver inte göra nånting.
Använd bara händerna för att äta. Jag menar det.
- Är du inte trött? - Inte alls.
Det är en historisk dag då jag äntligen gifte mig med dig.
Jag skulle vara lycklig även om jag rullade runt i bajs.
För mig är denna dag en otroligt viktig dag,
som den viktigaste nationella helgdagen.
En nationell helgdag, visst.
Varför minns bara jag den nationella helgdagen?
Du suckade under hemförsäljningen, så jag undrade vad som var på gång.
Gjorde jag det?
Så fort jag hör nåt om gifta par som kommer bra överens,
kan jag inte låta bli att sucka.
Jag undrar om jag är den enda som lever så här.
- Yeong-bok, hur firar du din bröllopsdag? - Jag? Jag bara…
Han bara lagar mat åt mig.
- Lagar han mat åt dig? - Ja.
Han lovade mig att jag inte skulle behöva göra hushållssysslor i mitt liv.
Han säger att han vill hålla det löftet, om så bara för en dag.
Jag får inte utföra några såna sysslor den dan.
Jösses, din man är så fin.
Han har inte råd att köpa mig nån present, så han jobbar med sin kropp istället.
Det är tanken som räknas.
Din man är verkligen fantastisk.
Såklart han är.
Jong-seon är då det.
Kul att träffa dig, Yeong-bok.
Jag undrade hur du mådde.
Vi borde gå, ms Oh.
Varför ignorerar du mig som om jag vore en skräphög?
Varför? Är det för att jag har suttit i fängelse?
Nej.
Din man har också suttit i fängelse. Så det kan inte vara det.
Det har gått så många år,
så jag trodde att du skulle vara mycket mer avslappnad.
Varför är du fortfarande så kall? Trots allt är jag ju vän med din man.
Kan du inte åtminstone säga hej till mig?
Vän, ja, eller hur? Min man är inte alls som dig.
Han kommer aldrig mer att ha nåt med dig att göra,
så låt oss skippa hälsningsfraserna.
Kom så går vi, ms Oh.
Hon litar för mycket på honom, eller hur?
Hur kunde han vara så ohyfsad?
Där kommer min buss. Jag åker nu.
LEES HANBOK
Du måste vara jättenervös.
Du kan slappna av, för det är jag som ska ställa frågor.
Okej.
- Nu går vi. - Okej.
Hur är det här, De…
Do… Do-hyeon.
Do-hyeon, jag tror
att marinblå såna här skulle se bra ut på dig.
Jag älskar det. Det är snyggt.
Än den här, då?
Jeong-suk, jag tror att rosa skulle vara fint på dig.
Den är fin.
Ni har bra smak.
Det där är den hanbok vi har som har bäst kvalité.
Är det så?
Är den inte fin?
- Prova den bakom dörren, vetja. - Okej.
- Jag hjälper dig. - Okej.
- Kom. - Okej.
- Se bort medan jag provar den. - Jeong-suk, ta det lugnt.
OM DU HAR SETT…
Så där, ja. Nu är det klart.
Här kommer bruden!
Vad tycker du? Hon ser ut som en ängel, eller hur?
Ja.
Är det allt?
Hon är så vacker.
Denna hanbok är jättefin.
Ta din tid och se dig i spegeln.
Okej.
Du…
Hallå, hör du mig inte?
Vad?
Ska du prova den hanbok som du valde tidigare?
Ja, naturligtvis.
Herregud. Du är helt förtrollad.
Jag ska leta på den i en större storlek.
- Okej. - Vänta.
Hittade du nåt?
Jag tror att hon borde kolla in de där fotona.
OM DU HAR SETT DEN HÄR BEBISEN, KONTAKTA MIG
- Skulle den här bebisen kunna vara du? - Nej.
Jag trodde det.
Om man utgår från särdragen på flygbladet, är det inte jag.
LEE YEONG-HO, FEM MÅNADER
Förresten,
att hon har behållit det här flygbladet betyder att hon har letat efter sitt barn?
- Vi borde nog fråga. - Fråga vad?
Ni är inte här för att köpa hanbok, eller hur?
Jag visste inte att det var därför ni kom hit.
- Ni hade kunnat säga det på en gång. - Du måste ha kämpat i åratal.
Jag var orolig för att jag grävde fram minnen som du ville glömma,
så jag måste vara försiktig.
Hur skulle jag kunna glömma?
Mitt älskade barn försvann helt plötsligt.
Om jag inte hittar honom,
kommer jag aldrig att glömma det.
Under en period kunde jag varken sova eller äta.
Orolig för att jag skulle dö, föreslog min man att vi skulle flytta.
Han sa
att vi aldrig skulle hitta vår Yeong-ho om jag dog.
Det var då jag kom till sans.
Det var därför vi flyttade.
Jag ville överleva
och hitta honom på nåt sätt.
Så du gjorde flygbladet.
Jag tror ändå…
…att min son
dyker upp en dag, som du gjorde.
Din mamma
väntar säkert på dig.
Tror du det?
Det är jag säker på.
Men den här damen…
Är du säker på att hon inte är din käresta?
Jag är ledsen.
Jag är så ledsen.
Jag är ledsen.
Inte?
Du sa att företaget desperat letar efter personal.
Vältra dig inte i mitt tidigare brott.
Jag har varit på den rätta vägen i över tio år.
Kan du fokusera på det istället?
Okej, hejdå.
Du är hemma.
Förlåt, jag vet att du är trött, men jag måste ut och leta jobb.
- Varför levde du så där? - Vad?
Varför beblandade du dig med den där odågan och gjorde nåt som är dig till last
för resten av ditt liv?
Varför skulle du gå och leta jobb? Ingen kommer att anställa dig.
Du kommer bara att bli frustrerad. Gå inte.
Jag gav upp hoppet om att du skulle hitta ett bra jobb
för länge sen.
Jag vet.
Jag vet att mitt liv är hopplöst. Men jag kan inte bara göra ingenting.
Jag hörde att operationen var farlig och jobbig för kroppen.
Vad ska jag göra då?
Vill du inte att jag ska göra nåt alls i den här situationen?
Är det vad du vill?
Herregud.
Sluta.
- Sluta! - Kom igen.
Vart ska du gå?
Okej.
Ms Oh.
Hej.
- Hej. Du slutar väl jobbet nu, antar jag. - Ja.
De här tillskotten är väldigt svåra att hitta.
De är värdefulla, så se till att ge dem till ordförande Eom.
Okej.
- Snälla, hälsa från mig och be om ursäkt. - Ja, sir.
- Vi ses. - Hejdå.
Se så, gå nu.
Vad är du så ledsen för? Du vänder alltid ut och in på dig för honom.
Men jag kan inte den här veckan.
Jag sa till honom att jag inte kan åka och vandra.
- Varför? - Därför.
För att fira den nationella helgdagen.
Jag antar att du äntligen kom ihåg
hur du brukade vara helt annorlunda.
Ja, det gjorde jag.
Men, du vet,
du var också helt annorlunda.
På den tiden var du som en känslig pappersblomma.
- Och nu? - Nu…
Jösses, ge mig den där.
Jag vill inte att pappersblomman går sönder.
- Det får inte hända. - Vad larvig du är.
Är det till middagen? Ska vi inte gå ut och äta istället?
Vilken är planen inför imorgon?
NAESAN RASTPLATS
- Varför äter du inte? - Jag äter.
Jag mår bra.
Du verkar kämpa mer än jag gör.
Tidigare grät du mycket.
Förlåt, det var larvigt gjort.
Du tog inte med mig hit för det.
- Jag kunde inte hjälpa dig heller. - Du hjälpte mig visst.
Vad?
Även när jag läste din lapp om hur mina föräldrar nog letar efter mig,
tvivlade jag på det.
Men efter att ha träffat den där damen,
tror jag att min mamma…
…kan ha kämpat mer än jag.
Och det krossade mitt hjärta.
Kommissarien.
Tack för att du grät för mig.
Det var en tröst att se att det gjorde lika ont för dig.
Så du har gjort mer än nog idag.
Och…
…tack på förhand för mer hjälp från dig.
Okej.
Ms Han Jeong-suk?
Jösses, när somnade jag? Du skulle ha väckt mig.
Det var inte länge.
Vad? Det här är…
Förresten,
jag är klar med att gå igenom materialet som jag lånade.
Men jag behöver behålla det lite till.
Är det okej om jag kommer och lämnar det hos dig imorgon?
Nej.
- Jag förstår. Är du upptagen imorgon? - Ja.
- Så, när… - Jag ringer dig.
Okej.
Det har varit en lång dag för dig idag.
Var försiktig på vägen hem.
Du kommer att föra vidare fattigdomen, som du är jättetrött på, till dina barn.
Din fru kämpar som ensam familjeförsörjare.
Är du stolt över det?
Du borde sätta din familj före ditt samvete.
Jag vet väl inte, jag är ju inte överhuvud i en familj.
JOBBANNONSER
ERFARENHET
Okej.
Yeong-bok.
Jag ville bara…
Jag…
Jag ville bara vara en bra make.
Jag är ledsen.
Jag ville verkligen vara en bra make.
Förlåt. Det här är det bästa jag kunde åstadkomma…
Jag är patetisk.
Förlåt. Jag älskar dig.
Förlåt.
Nej. Han sa att han skulle ringa mig först.
Hallå?
Ja, chefen.
Ja, det är bra. Fortsätt, bara.
Vad?
Jag?
Jag presenterar den första föreståndaren i Geumje,
Ms Han Jeong-suk!
"Med sina oslagbara idéer
såsom skapandet av den koreanska manualen för sexleksaker
och kundträffar, sålde ms Han Jeong-suk bäst
under första halvåret detta år."
"Så Underbara underkläder
utser ms Han Jeong-suk till föreståndare i Geumje."
- Grattis. - Tack.
Ni behövde inte göra det här för mig.
Varför inte?
Du blev föreståndare, men företaget gav dig ingen ceremoni.
Så vi borde fira på egen hand.
Såklart. Det är en bedrift.
Just det.
Okej, allihop.
För ms Han Jeong-suk, som tar ett steg framåt som föreståndare…
- Låt oss ge henne en stor applåd. - Herregud.
Du har redan gjort nog, Ju-ri.
- Tack så mycket. - Okej.
Jag ville göra mer.
Börjar föreståndarutbildningen nästa vecka?
Ja. Chefen kommer att ringa mig och ge mig exakt schema.
Snart får du lön.
Hur mycket är det?
Det är 100 000 won i månaden.
Jag är så avundsjuk.
- Yeong-bok, vi måste jobba hårdare. - Visst.
Du missar ofta jobbtillfällen nu. Det finns ingen tid att vara nerstämd.
Okej. Oroa dig inte.
Jag ska arbeta hårt så att du inte skäller på mig.
Det här är inte allt, väl?
Vi borde ta en drink på denna glädjefyllda dag.
Jag är så ledsen.
Jag har ett åtagande ikväll.
Då bjuder jag allihop på en måltid nästa vecka.
Jeong-suk, bjud oss på en drink istället.
- En drink. - Okej. Jag bjuder på en drink.
Kommissarien!
Har du tid en liten stund?
Vad?
Det är så att…
Jag blev befordrad på hemförsäljningsföretaget.
Jag har blivit föreståndare
och den titeln ges till dem som säljer bäst.
Jag får nu lön och… Det är hursomhelst goda nyheter.
Förlåt, men jag måste gå till polisstationen.
Jag förstår.
Jag visste inte att du var upptagen. Förlåt.
- Hejdå. - Hejdå.
Kommissarie Kim.
Hejsan.
Du sa att du skulle besöka en butik och gå hem.
Ska du bara gå hem nu?
Jag är avundsjuk.
Du kan gå hem, eftersom det inte finns jobb, och njuta av helgen.
Då borde du se till att få jobbet gjort fort som kommissarie Kim.
- Vi ger oss av nu. Hejdå. - Hejdå.
Yeong-bok.
Jag bad dig att stanna kvar…
Du måste ha blivit så skrämd.
Min man har gått igenom jättemycket.
Innan han träffade mig
hängde han med odågor som den där killen och hamnade i trubbel.
Men ms Oh, min man
är verkligen en bra man.
Han lovade att inte göra sånt när han träffade mig.
I över tio år
har han hållit det löftet.
Naturligtvis.
Jag förstod det när jag lyssnade på era historier.
Jag menar det.
Jag förstår. Det gläder mig.
Du bad mig att stanna kvar,
så jag blev nervös över vad du skulle säga.
Jag undrade om du skulle bryta kontakten med mig.
Var inte fånig.
Faktiskt…
Jag ville ge dig den här.
Jag såg den på marknaden och köpte den.
Jag har aldrig uppfostrat ett barn.
Jag visste inte vad dina tjejer gillar, så jag fick tänka efter lite.
Vad tror du?
Tror du att dina tjejer kommer att gilla dem?
Såklart. Jösses.
Jag har fyra barn, så du måste ha tänkt en bra stund.
Nej, det var kul.
Jag föreställde mig ditt hem fullt av barn och blev avundsjuk också.
Blev du avundsjuk på mig?
Du säger det för du vet inte hur det är.
Du kanske har rätt.
Men,
om du tittar noga,
har alla sin egen kamp.
Det är samma sak för mig.
- Det är tuffa tider, eller hur? - Ja.
Vad det gäller det finansiella, finns det hopp.
Jag vet inte riktigt.
Allvarligt,
finns det verkligen hopp?
Givetvis.
Vårt jobb är hopp.
Det kommer att gå bra,
- som det gjorde för Jeong-suk. - Du har rätt.
Jag antar att hoppet är nära. Är det inte så?
Den person som är nära oss, Jeong-suk, är vårt hopp.
Vad händer?
Gjorde jag nåt fel?
Att jag lämnade min anteckningsbok när jag hade lovat att hjälpa?
Eller för att jag gjorde en så stor sak av det med min okunskap
och fick honom besviken?
Födelsemärken och vänsterhänthet är inte genetiska.
Eller är det
för att jag lovade att ställa frågor lugnt,
- men bara grät. - Förlåt.
Eller är det för att jag somnade när han hade så mycket att tänka på?
Jag begick så många misstag.
RAPPORTERINGSLOGG KIDNAPPNINGSFALL
Hallå.
Det är jag, Han Jeong-suk.
Hejsan. Fortsätt.
Du sa att du skulle ringa mig.
Jag ringde för att du inte hade ringt och jag blev nyfiken.
Kan jag hjälpa dig med nåt?
Nej, egentligen inte.
Ärligt talat…
Jag kan ha fel, men…
Det känns som att du undviker mig.
Kan det vara så att du vill att jag slutar hjälpa dig?
Jag förstår.
Ms Han Jeong-suk? Hallå?
Hallå?
Kommissarien.
Hallå?
Vad?
La han på luren i örat på mig?
Mamma, vi har en fest! Mormor köpte kött.
Okej.
En fest.
Tack. Ät upp.
Du kom etta, min son.
- Ät upp. Här. - Än jag, då?
- Vänta. Låt vår son äta först. - Jag vill skynda mig att äta upp.
Min specialitet är att sjunga.
Min hobby är att läsa…
- Den är att läsa. - Jag har varken hobby eller specialitet.
Jag vill inte heller ha barn.
Hur kan du prata om att skaffa barn när vi träffades för tio minuter sen?
Det är en viktig fråga.
Jag hörde att du är äldsta sonen. Du måste föra familjens namn vidare.
Förresten,
får jag fråga vilken din orsak är?
Jag vill inte leva ett vanligt liv.
- Jag vill leva som en modern kvinna. - Jag förstår.
Låt oss inte slösa bort varandras tid, då.
Vad?
Men…
Geum-hui!
Vem är du?
Det är jag. Vi hade en blind date för en månad sedan.
Jag heter Choi Won-bong.
Vad har hänt med ditt ansikte?
Jag kom så fort jag fick tillåtelse.
- Jag fick mina föräldrars tillåtelse. - Vad?
Tillåtelse att gifta sig med nån som inte vill ha barn?
Ja.
Jag slutade att gå till jobbet och vägrade äta.
Så de sa att de hellre gav mig tillåtelse än att se mig dö framför deras ögon.
Geum-hui, jag ska se till att du inte behöver leva ett vanligt liv.
Jag ska se till att du lever som den moderna kvinnan nummer ett i Korea.
Jag lovar.
- Välkommen. - Jag hörde att min fru var stammis här.
Det är du, mr Choi. Jag har hört mycket om dig.
Ms Oh är stammis här. Vill du köpa henne en present?
Ja. Jösses.
Jag vill ha en sån där som kvinnor bär runt halsen.
- En scarf. - Ja.
Hon brukade ofta bära det förr. Det var fint på henne.
Jösses, du är en sån god make. Följ med mig och välj ut en.
Vad? Jag föredrar att du väljer.
Mamma, varför tittar du på klockan hela tiden?
Vad?
Tja,
din pappa är sen.
Jag vill säga honom nåt.
- Vad är det? Är det goda nyheter? - Ja.
Din pappa kommer att bli jätteglad.
- Är inte det där vad Eun-ji brukade bära? - Inte bara Eun-ji.
Den här har nedärvts från din äldsta syster.
Ms Han Jeong-suk?
Hej.
Jag tog med de här.
Det här är materialen som jag lånade.
Jag tänkte lämna tillbaka dem.
Jag förstår.
Jag är ledsen.
Det kändes som att du plötsligt blivit distanserad,
så jag blev lite förvirrad.
Men jag såg tillbaka på mitt eget agerande och allt blev logiskt.
Jag hade också tänkt att det vore bättre att jobba på det ensam.
Men jag ville ändå säga det en sista gång.
Jag kanske var klumpig,
men jag ville verkligen hjälpa dig.
Jag ville inte att du skulle tro att jag tog lätt på det här fallet.
Vad det gäller det…
Okej. Jag säger hejdå, då.
- Men saken är den… - Ja?
Tja, jag är faktiskt lite upprörd.
På rastplatsen tackade du mig för att jag kände din smärta,
och du tackade mig på förhand för min hjälp.
Jag trodde dig och var inställd på att göra ett bra jobb.
Om du hade varit ärlig hade jag inte känt mig så sviken.
Hejdå.
Du vet…
Jag menade inte att säga att jag kände mig sviken.
Jag drack några flaskor soju för att fira min befordran.
Det är naturligt att bli mer upprörd efter hand som man pratar.
Det var därför jag blev uppjagad. Snälla, bry dig inte om det.
Okej.
Jag har en känsla…
…att efter idag…
…kommer det att kännas konstigt mellan oss.
Så jag tänkte att det skulle vara bäst
att säga allt jag ville säga.
Sen kunde jag inte sluta prata.
Jag säger hejdå på riktigt nu.
Ms Han Jeong-suk.
Ja?
Det är sant att jag försökte
hålla distans.
Men jag gjorde det inte av de orsaker du hade i åtanke.
Det är bara det, att när jag är med dig…
…blir jag lite förvirrad.
Det var därför jag undvek dig.
På grund av mig?
- Vad är du förvirrad över? - Jag vet inte.
Så…
Jag vill kolla.
Vad?
Herregud.
En person…
Det finns en död person.
A VIRTUOUS BUSINESS
Är de skyldiga till smitningsolyckan och juvelerbutiksrånarna samma personer?
Nån såg en man som använde telefonkiosken.
Han var med om en smitningsolycka igår.
Vad hände med honom?
Jag vet inte vem det är, men förövaren förtjänar gudomlig bestraffning!
Ni sprang fram och oroade er för oss och tog hand om oss som familj.
Att träffa er har varit mitt livs största välsignelse.
Om jag har roligt när jag är med honom, betyder det också att jag gillar honom.
Så då är det så. Jag borde bara gå ut med honom.
Jag gillar dig
jättemycket.
Undertexter: Martina Sundberg