OBCHOD SE VŠÍ POČESTNOSTÍ
Detektive.
Jste v pořádku?
Měl jste noční můru?
Kdo je to?
Detektive, to jsem já, Han Čong-suk.
Nechala jsem si u vás zápisník.
Mluvil chraplavě.
Že bych ho probudila?
Dobrý den.
Promiňte, spěchala jsem a zapomněla si zápisník.
Teď jste přišla, že?
Ano.
Proč?
Jen tak.
- Tady. - Díky.
Asi jsem vás vzbudila. Omlouvám se.
To nevadí.
Nashle.
- Dobře. - Mějte se.
KATOLIČKA S DŘEVĚNÝM PRSTENEM S RŮŽENCEM
Naše zastávka!
- Bude to zábava. - Jo.
- Honem. - To si užijeme.
Ten plakát je sexy.
Vidělas všechna pokračování Madam Emy?
Viděla jsem originál i pokračování.
Vážně?
- Nekecej. - Je to rajcovní a vtipný.
Úchvatný.
- Nemůžu se dočkat. - Honem pojďme.
MADAM EMA 6
Neplacené promítání Madam Emy?
Není to erotický film?
Je to nejlepší erotický film.
V tom filmu jsou prý spoře oděné ženy.
No páni.
Nové zákaznice se hledají špatně.
Měly bychom je nějak nalákat.
Co dát lístky do kina těm, které přijdou na prodej?
To je dobrý nápad.
Košilka hlavní postavy vypadá jako ta naše.
Snad se bude prodávat líp, až ten film lidi uvidí. Tratit nebudeme.
Dopolední lístky jsou za polovic.
Dopolední?
Půjde někdo na erotický film dopoledne?
Většina žen v domácnosti má čas dopoledne, když z domu odejde manžel a děti.
To je pravda. Nejvíc práce mám večer, když se manžel vrátí domů.
Pokud souhlasíte,
poptám se v kině a lístky koupím.
- Hned teď? - Ano.
Čong-suk,
tebe to nadcházející povýšení nějak motivuje.
Musím Jong-bok říct, že bychom měly brzy připravit oslavu.
Neříkala Jong-bok, že má rodinnou záležitost?
Ano, nemá čas kvůli tchyni s tchánem.
Aha.
PORODNICTVÍ NEMOCNICE KUMDŽE
Baf!
Co ti řekl doktor? Je to únava?
Tak co?
Snad to není…
Je to něco vážného?
Jsem těhotná.
Cože?
Přemýšlela jsem, jestli ti mám říct,
že jsem těhotná.
Ale měl bys to vědět.
- Proč jsi o tom musela přemýšlet? - Nenechám si to.
Trochu jsem krvácela. Možná potratím samovolně.
- A kdyby ne, půjdu na potrat. - Ale…
Jak to můžeš říct?
- Jsi moc… - Co?
Jsem moc tvrdá?
Nebylo by správné to dítě porodit.
Čong-sone.
Podívej se, jak na tom jsme.
Už takhle nemůžeme dětem dát to,
co chceme a co bychom měli.
A ty chceš další dítě?
To nezvládnu.
Ale…
Mám naplánovaný potrat,
tak prostě předstírej, že se to nestalo.
MADAM EMA 6
- Přišla jste. - Ano.
To jsem ráda.
No teda.
Uklidni se.
Podívej.
Dejte si ovoce.
- No páni. - Děkujeme.
Počkat, kolik měřím? Věkem se zmenšuju.
Tak, hotovo. Je to všechno?
Děkuju.
Chápu, na co chcete míry,
ale proč vás zajímá náboženství?
No,
říkala jsem si, že bude dobré znát náboženská tabu.
A taky nám to pomůže s preferencemi zákazníků.
NÁBOŽENSTVÍ: ŽÁDNÉ
„Žádné náboženství“? Nejsi katolička?
Do kostela už deset let nechodím,
měla jsem moc práce a přestala.
Takže teď náboženství nevyznávám.
Dobře.
- Prosím. - Dobře. Děkuju.
Tohle se vám k pleti hodí víc.
- Opravdu? - Ano.
Tak si vezmu to.
Paní.
Když jste chodila do kostela,
nosila jste prsten s růžencem?
Prsten s růžencem? Ano, nosila. Používala jsem ho k modlení.
Aha.
Kamarádka má stříbrný prsten.
Já neměla ani stříbrný, ani zlatý, ale dřevěný.
- Dřevěný? - Ano.
To je nějaký olejíček?
Moc hezky voní.
Detektive!
Dobrý den. Dobře že vás vidím. Chtěla jsem vám zavolat.
Stalo se něco?
Majitelka podniku s kugbapem.
Chodívala do kostela.
Nosila dřevěný prsten s růžencem.
A co víc,
stejně jako vy je to levačka.
A nejzajímavější je, že máte pihu na stejném místě.
- Pihu? - Ano.
Tady.
I ta její má tvar trojúhelníku.
Nedávno jsem ji vyřadil.
Když jsem se narodil, pobývala dva roky v nemocnici.
Co?
A abyste věděla, pihy a levorukost nejsou dědičné.
Zvládnu používat obě ruce.
Aha.
V seriálu v televizi tvrdili opak, ale asi se mýlili.
Měl bych vám říct, koho všeho jsem vyřadil.
Odteď budu informace sdílet.
Dobře.
Nemáme moc vodítek, tak jsem to posuzovala podle vzhledu.
Asi jsem se spletla, protože jste si podobní.
Jsme si podobní?
Ano.
Její nos je…
Jak to jen říct? Má výrazný kořen nosu.
A celkem špičatou špičku.
Promiňte.
To nevadí. Nelamte si s tím hlavu.
Ozvu se vám.
Výrazný kořen nosu?
Čong-sone, vím, že dřeš jako mezek.
A navíc…
nemám žádné předsudky.
Ale dalšího zaměstnance na plný úvazek nepotřebuju.
PŘIJÍMÁME
Tak proč máte vyvěšenou tu ceduli?
Zavolejte mi, kdyby se něco naskytlo.
Samozřejmě.
Mějte se.
Ach jo.
Bývalému zločinci se práce hledá špatně.
Pořád vykládají o rehabilitaci,
ale společnost ti nepomůže.
- Jestli chceš vykládat nesmysly, nech mě. - Než řekneš, že jsou to nesmysly,
vyslechni si mě.
- Vykrást klenotnictví Sung-takova táty? - Ale no tak.
Jenom si beru zpátky, co mi patří.
Víš, že mě Sung-tak obral o tři miliony wonů v kartách.
Zjistil jsem, že mu pomáhali profesionální hráči.
Stejně to byly kradené peníze.
Já za svůj zločin zaplatil. Vždyť jsem…
Vždyť jsem šel sedět.
Teď musí zaplatit ten grázl.
To mě přivádí k pointě.
Stačí, abys řídil a hlídal.
- Můžu věřit jen tobě. - Blbost!
Nic víc, nic míň. Jen tři miliony wonů.
Vezmu si ty ukradené peníze a šábnem se.
Jeden milion wonů
bude stačit na zálohu na třípokoják.
Slíbil jsem ženě,
že budu žít tak, abych nezostudil svoje děti.
Půjdu.
Vždyť je zostuzuješ i teď.
Tvoje žena se musí ohánět, aby vás uživila.
Předáš chudobu,
kterou nenávidíš, svým dětem.
Na to jsi hrdý?
Co ty o tom víš? Ani o nich nemluv!
Poslyš.
Měl bys dát na první místo rodinu, ne svědomí.
Ale co já o tom vím, já hlavou rodiny nejsem.
Nikdo tam není.
Všichni se už dávno odstěhovali.
Všichni?
Jo.
Trvalo pár let, než lidem došlo,
že to byl asi únos, ne zmizení.
Ano.
Do té doby se k rodičům lidé chovali
jako k hříšníkům, co ztratili děti.
Už tak měli zlomená srdce,
ale lidé si na ně ukazovali prstem, že přišli o děti.
Nevydrželi to.
Nejste s rodinami obětí
náhodou v kontaktu?
Nevíte, kam se přestěhovaly?
Jedna rodina bydlí tam, kam přestoupil mladší kolega.
Jo. Jongup.
Párkrát jsem s tou rodinou mluvil.
Počkejte. Myslím, že prodávají kroje hanbok.
Měli nějaký obchod.
Ale jiný.
Mimochodem,
proč se na ten případ vyptáváte?
Zaujal mě, když jsem si procházel nevyřešené případy.
Měl byste toho nechat.
- Proč? - Je to už víc než 30 let.
I když pachatele chytíte, nic se nezmění, protože podle zákona už ho nejde obvinit.
Stejně…
Prý jste v Soulu vyřešil spoustu nevyřešených případů.
V tomhle se nehrabejte.
Už takhle to ublížilo spoustě lidí.
Neměl byste se v tom nimrat ze zvědavosti.
ČERVENÝ ŽENŠEN
Zlato, čaj z červeného ženšenu.
Dobře.
Opatrně.
Je dobrý.
Je teprve ráno, ale jsem plný energie.
Že bych dnes nešel do práce?
Zítra ti ho uvařím zas.
Mimochodem, ty to víš, jo? Já myslela, žes zapomněl.
Jak bych mohl?
Předseda Om mi to řekl včera.
Předseda Om?
Co se bude dít?
Půjdeme s předsedou Omem na túru a budeme kempovat.
HORA ČIRI
Pojedeme mým autem, tak ho pak umyj.
Proč mi najednou přejel mráz po zádech?
Proč je takový chlad, že mi jde pára od úst?
Co je?
Máme výročí svatby!
To snad není pravda. Jaks mohl?
Nikdy jsi ho nechtěl slavit,
tak jsem ti loni poprvé řekla, že mě to mrzí.
Slíbils mi, že letos ho určitě oslavíme.
Já tohle nemůžu zrušit.
Předseda Om s sebou bere jen dva lidi. Jsem jedním z nich.
To znamená, že si mě moc váží jako…
- Poskoka? - Poskoka.
Neuvěřitelný. Jak to můžeš říct?
Dej ho do dřezu.
Zítra si ho můžeš uvařit sám.
Neuvěřitelný.
Děkuju, že mi pomáháte. Určitě toho máte hodně.
Jsem ráda, že vám můžu pomoct.
Jak jste říkala, bude dobré tam zajít jako zákazníci.
Prodávají svatební kroje,
tak si nejspíš bude myslet, že jsme pár.
Mám plán.
Budeme předstírat, že chystáme svatbu.
Nebude ostražitá
a my jí budeme co nejpřirozeněji pokládat otázky.
Sepsala jsem si seznam. Počkejte. Nacvičovala jsem to celou noc.
Tady.
Je tohle lepší?
LÉKÁRNA WONBONG
Jste tu brzy.
Zaměstnanec chodí pozdě,
tak bych měl přijít brzo, abych otevřel a vytřel.
Omlouvám se.
Mimochodem, pane Čchoii,
mám otázku.
Kdy jste dostal první pusu a jak se to stalo?
Ježkovy oči.
Co to do tebe vjelo?
Jsem jenom zvědavý.
Každý dostane první pusu,
když je nevyspělý, a dělá z toho velkou vědu.
Co ta vaše?
Jakou jste měl vy?
Můžu tě chytit za ruku?
A jestli ti to nevadí, můžu tě políbit?
Nemusíš se pokaždé dovolovat.
Přece…
jsme se dneska vzali.
Co?
Poprvé jste manželku políbil až po svatbě?
Byl jsem ve všem
velmi opatrný.
Byl jste tak obezřetný a nevinný.
Pokud vaše první pusa byla jako čerstvě napadaný sníh, tak moje…
byla jako rozlámané brikety na sněhu.
Tak to bylo.
Kdy jsi dostal první pusu? A od koho?
To je jedno.
Ztratil jsem veškeré sebevědomí.
Co je to s ním?
Muselas to mít těžké.
Nechal jsem tě dlouho čekat,
tak se teď budu snažit o to víc.
To prosím neříkej.
Kum-hui, ty nic dělat nemusíš.
Ruce používej jen na to, abys jedla.
Myslím to vážně.
Nejsi unavený?
Vůbec ne.
Naše svatba byla historickým dnem.
Budu šťastný i v prasečím chlívku.
Pro mě je tento den nesmírně důležitý,
jako nejdůležitější státní svátek.
Že prý státní svátek.
Tak proč si ten státní svátek nepamatuje?
Během prodeje jste pořád vzdychala.
Stalo se něco?
Opravdu?
Kdykoli slyším o spokojených manželích,
chce se mi vzdychat.
Přemýšlím, jestli jsem jediná, kdo žije takhle.
Jong-bok, jak slavíte výročí svatby?
My? Prostě…
mi něco uvaří.
- Uvaří ti? - Ano.
Slíbil mi, že po zbytek života nemusím dělat domácí práce.
Prý chce ten slib dodržet, i kdyby jen na jeden den.
Ten den doma nemusím hnout prstem.
Tvůj manžel je tak hodný.
Nemůže si dovolit mi koupit dárek, tak si to místo toho odpracuje.
Hlavní je, že si vzpomene.
Tvůj manžel je vážně skvělý.
No samozřejmě,
to Čong-son je.
Jong-bok, rád tě vidím. Říkal jsem si, jak se asi máš.
Paní O, měly bychom jít.
Proč mě ignoruješ, jako bych byl odpad?
Proč? Protože jsem bývalý zločinec?
Ne.
Tvůj manžel byl taky ve vězení.
Takže tím to asi nebude.
Uběhlo už tolik let,
myslel bych, že budeš tolerantnější.
Co že jsi pořád tak chladná?
Vždyť jsem kamarád tvého manžela.
Nemůžeš mě aspoň pozdravit?
Že prý kamarád.
Manžel vůbec není jako ty.
Už se s tebou znovu nezaplete,
tak se ani nezdravme.
Paní O, pojďte.
Nějak moc mu věří.
Jak může být tak drzý?
To je můj autobus. Už půjdu.
HANBOKY I
Jste asi hodně nervózní.
Ale to nemusíte,
otázky budu pokládat já.
Dobrá.
- Pojďme. - Dobře.
Co tohle, Te…
Te… To-hjoku.
To-hjoku, myslím,
že by ti slušelo to tmavě modré.
Krása. Vypadá to hezky.
Co tohle?
Čong-suk,
tobě by slušel tenhle růžový.
Je hezký.
Máte dobrý vkus.
To je náš nejkvalitnější hanbok.
Opravdu?
Že je krásný?
Co kdybyste si ho šla vyzkoušet?
Dobře.
- Pomůžu vám. - Tak jo.
- Pojďte. - Dobře.
Ty se tu mezitím porozhlédni.
Nemusíš spěchat, Čong-suk.
POKUD JSTE VIDĚLI…
Hotovo.
Přichází nevěsta.
Co myslíte? Že vypadá jako anděl?
Ano.
To je všechno?
Je krásná.
Ten hanbok je moc hezký.
Nespěchejte, prohlédněte se v zrcadle.
Dobře.
Haló.
Haló, slyšíte mě?
Co?
Nevyzkoušíte si ten hanbok, na který jste se díval?
Ano, samozřejmě.
Božínku, vy jste úplně uchvácen.
Najdu nějaký větší.
- Dobře. - Počkejte.
Našel jste něco?
Měla by se podívat na ty fotky.
POKUD JSTE HO VIDĚLI, KONTAKTUJTE MĚ
Nemohl byste to být vy?
Ne.
Myslela jsem si to.
Podle rysů na fotce to nejsem já.
I JONG-HO, PĚT MĚSÍCŮ
Mimochodem,
to, že ten letáček má, znamená,
že svoje dítě pořád hledá.
Zeptáme se.
Na co?
Nepřišli jste si koupit hanbok, co?
Nevěděla jsem, že jste přišli kvůli tomu.
Mohli jste mi to říct hned.
Určitě jste trpěla řadu let.
Nechtěl jsem přivolávat starou vzpomínku, na niž chcete zapomenout,
tak jsem musel být opatrný.
Jak bych mohla zapomenout? Moje milované dítě najednou zmizelo.
Pokud ho nenajdu,
nezapomenu až do své smrti.
Nějakou dobu jsem nemohla spát ani jíst.
Manžel se bál, že se usoužím,
a navrhl, že se přestěhujeme.
Řekl,
že když zemřu, tak Jong-hoa nenajdeme.
To mě přivedlo k rozumu.
Proto jsme se přestěhovali.
Chtěla jsem přežít
a nějak ho najít.
Proto ten letáček.
Pořád věřím,
že se syn
jednou vrátí, stejně jako vy.
Vaše matka
na vás určitě taky čeká.
Myslíte?
Vím to jistě.
Ale ta paní…
Určitě to není vaše milenka?
Omlouvám se.
Moc se omlouvám.
Omlouvám se.
Ne.
Řekl jste,
že firma nutně potřebuje nové zaměstnance.
Neupínejte se k mým zločinům.
Už přes deset let jsem dobrým člověkem.
Nemůžete myslet na to?
Dobře, nashle.
Jsi doma.
Promiň. Vím, že jsi unavená, ale musím si jít najít práci.
Proč jsi tak žil?
Co?
Proč ses zapletl s tím hajzlem a udělal něco, co tě bude omezovat
po zbytek života?
Proč vůbec hledáš práci?
Nikdo tě nenajme.
Akorát tě to naštve. Nechoď.
Už dávno jsem se vzdala naděje,
že si najdeš slušnou práci!
Já vím.
Vím, že je můj život beznadějný.
Ale nemůžu sedět s rukama v klíně a nic nedělat.
Operace je pro tělo prý nebezpečná a těžká.
Co mám teda dělat?
Copak chceš, abych nic nedělal?
To chceš?
Proboha.
Přestaň.
- Přestaň! - No tak.
Kam to jdeš?
Dobře.
Paní O.
Ahoj.
Ahoj. Vracíš se z práce?
Ano.
Tyhle doplňky výživy
se špatně shání.
Jsou cenné, tak je dej předsedovi Omovi.
Dobře.
Omluv se mu za mě.
Ano, pane.
Nashle.
Měj se.
Tak běž.
Za co se omlouváš? Děláš kvůli němu první poslední.
Tenhle týden nemůžu.
Řekl jsem mu, že na tu túru nepůjdu.
- Proč? - Prostě proto.
Musím oslavit státní svátek.
Konečně sis vzpomněl,
žes býval úplně jiný?
Ano.
Víš,
tys taky bývala úplně jiná.
Tehdy jsi byla jako něžná vesmírná květinka.
- A teď? - No…
Dej mi to.
Nechci, aby se vesmírná květina zlomila.
- To nemůžu dovolit. - Vykládáš hlouposti.
To je na večeři?
Nezajdeme si do restaurace?
Co budeme dělat zítra?
ODPOČÍVADLO NESAN
Proč nejíte?
Jím.
Nic mi není.
Vypadá to, že trpíte víc než já. Předtím jste hodně brečela.
Promiňte, to bylo hloupé.
Kvůli tomu jste mě sem nebral.
Nepomohla jsem vám.
Pomohla.
Jak?
Když jsem si přečetl vaši poznámku o tom, že mě rodiče hledají,
pochyboval jsem o tom.
Ale po tom dnešním setkání
si myslím, že si matka…
vytrpěla mnohem víc než já.
Láme mi to srdce.
Detektive.
Díky, že jste za mě brečela.
Utěšilo mě, že vás to trápí stejně jako mě.
Udělala jste víc než dost.
A…
předem díky za vaši další pomoc.
Dobře.
Paní Hanová?
Kdy jsem to usnula?
Měl jste mě vzbudit.
Před chviličkou.
Co? To je…
Mimochodem,
prošla jsem si ty půjčené podklady.
Ale ještě chvíli je potřebuju.
Můžu vám je přinést domů zítra?
Ne.
Aha. Něco máte?
Ano.
- Tak co… - Zavolám vám.
Dobře.
Dobře. Měl jste dlouhý den.
Dobře dojeďte.
Předáš chudobu,
kterou nenávidíš, svým dětem.
Tvoje žena se musí ohánět, aby vás uživila.
Na to jsi hrdý?
Měl bys dát na první místo rodinu, ne svědomí.
Co já o tom vím, když já hlavou rodiny nejsem.
NABÍDKY PRÁCE
ZKUŠENÉ POZICE
Dobře.
Jong-bok.
Jenom jsem chtěl…
Chtěl jsem…
Jen jsem chtěl být dobrým manželem.
Mrzí mě to.
Omlouvám se.
Opravdu jsem chtěl být dobrým manželem.
Promiň, že to líp nedokážu…
Jsem ubohý.
Omlouvám se. Miluju tě.
Omlouvám se.
Promiň mi to.
Ne. Řekl, že mi zavolá.
Haló?
Ano, paní ředitelko.
Ano, v pořádku. Pokračujte.
Co?
Já?
Představuji vám první manažerku pobočky v Kumdže, paní Han Čong-suk!
„Díky výtečným nápadům
typu vytvoření korejského manuálu pro hračky pro dospělé
a pořádání akcí pro zákazníky, byla paní Han Čong-suk první v prodeji
v první polovině roku.
Proto Snové prádýlko
jmenuje paní Han Čong-suk manažerkou pobočky v Kumdže.“
- Blahopřeju. - Děkuju.
Nemusely jste to pro mě dělat.
Proč ne?
Stala ses manažerkou pobočky, ale firma žádný obřad neuspořádala.
Tak to oslavíme samy.
Jo. Je to velká věc.
Přesně.
Tak jo.
Zatleskejte paní Han Čong-suk, která se stává
- manažerkou pobočky. - No páni.
Ču-ri, stačí, cos udělala.
- Moc děkuju. - Tak jo.
Chtěla jsem toho udělat víc.
Školení na manažerku pobočky začne příští týden?
Ano. Ředitelka mi zavolá s přesným rozvrhem.
Brzy budeš dostávat plat.
Kolik je to?
Sto tisíc wonů měsíčně.
Závidím ti.
- Jong-bok, musíš se víc snažit. - Jo.
Poslední dobou moc nepracuješ. Teď nemůžeš zahálet.
Dobře. Neboj.
Budu pracovat víc, abys mi nemohla vynadat.
To není všechno, že ne?
Dneska je dobrý den, měly bychom si připít.
Promiňte.
Večer už něco mám.
Tak vás příští týden pozvu na jídlo.
Čong-suk, pozvi nás radši na skleničku.
- Na skleničku. - Tak dobrá, na skleničku.
Detektive!
Máte chvilku?
Ano?
Víte…
Ve firmě mě povýšili.
Jsem teď manažerkou pobočky.
Tou se stane ta, která toho prodá nejvíc.
Dostávám teď plat a…
Je to dobrá zpráva.
Promiňte, ale musím na stanici.
Aha.
Nevěděla jsem, že máte práci. Promiňte.
Nashle.
Detektive Kime.
Dobrý den.
Nechtěl jste jít do obchodu a pak domů?
To jdete domů až teď?
Závidím vám.
Nemáte práci, tak můžete domů brzy a užít si víkend.
Měl jste práci dodělat rychle, jako detektiv Kim.
Už půjdeme. Nashle.
Nashle.
Jong-bok.
Požádala jsem tě, abys tu zůstala… Určitě tě to zaskočilo.
Manžel si prožil své.
Než mě potkal,
stýkal se s pitomci, jako je tamten, a dostal se do problémů.
Ale paní O,
můj manžel
vážně je dobrý člověk.
Když jsme se poznali, slíbil, že už takové věci dělat nebude.
A ten slib dodržuje
už přes deset let.
Samozřejmě.
To mi došlo, když jsi mi o něm říkala. Opravdu.
Dobrá. To ráda slyším.
Požádala jste mě, abych tu zůstala,
tak jsem se vyděsila, co řeknete.
Myslela jsem, že se se mnou nebudete chtít dál stýkat.
To je hloupost.
Vlastně…
jsem ti chtěla dát tohle.
Koupila jsem to na trhu, protože mě to zaujalo.
Já děti nevychovávala.
Nevím, co mají tvé dcery rády, tak jsem se musela zamýšlet.
Co myslíš?
Bude se jim to líbit?
Samozřejmě. Proboha.
Mám čtyři děti,
tak jste o tom přemýšlela asi dlouho.
Ne, bavilo mě to.
Představovala jsem si, jak máš dům plný dětí,
a žárlila jsem.
Žárlíte na mě?
To říkáte, protože to neznáte.
To je asi pravda.
Ale…
když se nad tím zamyslíš, každý má nějaké problémy.
Nejsem výjimkou.
Poslední dobou je to těžké, co?
Ano.
A co se peněz týče, máš naději.
Tak to nevím.
Vážně myslíte,
že mám naději?
Jistě.
Naše práce je naděje.
Vyjde ti to stejně dobře jako Čong-suk.
Máte pravdu.
Naděje není nedosažitelná.
Naší nadějí je Čong-suk.
Co se děje?
Provedla jsem něco?
Možná mu vadí, že jsem zapomněla zápisník, když jsem mu slíbila pomoc.
Nebo jde o to, že jsem se spletla
a zklamala ho?
Pihy a levorukost nejsou dědičné.
Nebo jde o to,
že jsem slíbila, že budu klidná,
- ale brečela jsem? - Pardon.
Nebo jde o to, že jsem usnula,
když měl tolik starostí?
Udělala jsem spoustu chyb.
SOUPIS ÚNOSŮ
Haló.
To jsem já, Han Čong-suk.
Haló. Pokračujte, prosím.
Říkal jste, že mi zavoláte.
Volám, protože jste nevolal, a chtěla jsem se zeptat,
jestli vám nemůžu s něčím pomoct.
Ani ne.
Popravdě…
Možná se pletu, ale…
přijde mi, že se mi vyhýbáte.
Chcete, abych vám přestala pomáhat?
Aha.
Paní Han Čong-suk? Haló?
Haló?
Detektive.
Haló?
Co?
To mi to zavěsil?
Mami, uspořádáme oslavu.
Babička koupila maso.
Dobře.
Oslavu.
Děkuju. Jen jez.
Synku, byl jsi první.
- Najez se. Na. - Co já?
- Ať se napřed nají syn. - Taky už mám hlad.
Jde mi zpěv.
Baví mě čtení…
Čtení.
Já nemám koníčky ani zvláštní dovednosti.
A nechci děti.
Proč mluvíte o dítěti, když se známe jen chvilku?
Je to důležité téma.
Prý jste nejstarší syn.
Musíte předat rodinné jméno dál.
Mimochodem,
můžu se zeptat proč?
Nechci žít obyčejný život.
Chci žít jako moderní žena.
Aha.
Neměli bychom mrhat časem.
Co?
Ale…
Kum-hui!
Kdo jste?
To jsem já. Před měsícem jsme byli na schůzce naslepo.
Jsem Čchoi Won-bong.
Co to máte s obličejem?
Přiběhl jsem, jakmile jsem dostal svolení. Rodiče mi to dovolili.
Co?
Dovolili vám vzít si ženu, která nechce dítě?
Ano.
Přestal jsem chodit do práce a odmítal jsem jíst.
Tak řekli, že mi to radši dovolí, než abych zemřel dřív než oni.
Kum-hui, postarám se,
abyste neměla obyčejný život.
Postarám se, abyste žila jako nejmodernější žena v Koreji.
Slibuju.
Vítejte.
Manželka sem prý chodí často.
Jste pan Čchoi.
Hodně jsem o vás slyšela.
Paní O je pravidelná zákaznice.
Chcete jí koupit dárek?
Ano. Proboha.
Chci něco, co ženy nosí kolem krku.
- Šálu. - Ano.
Kdysi je nosívala často.
Slušelo jí to.
Vy jste ale pozorný manžel.
Pojďte si vybrat.
Co? Radši to vyberte vy.
Mami, proč se koukáš na hodiny?
Co?
No,
táta už měl být doma.
Musím mu něco říct.
A co? Dobrou zprávu?
Ano.
Bude nadšený.
Nenosila tohle Un-dži?
Nejenom Un-dži.
Tohle měla už tvoje nejstarší sestra.
Paní Hanová?
Dobrý večer.
Nesu vám tohle.
Ty zapůjčené podklady.
Chci vám je vrátit.
Aha.
Promiňte.
Přišel jste mi najednou odměřený,
tak mě to zaskočilo.
Ale pak jsem se zamyslela nad tím, jak jsem se chovala, a dávalo to smysl.
Taky bych si myslela, že bude lepší vyšetřovat sama.
Ale i tak vám to chci říct ještě jednou.
Možná se mi moc nedařilo,
ale opravdu jsem vám chtěla pomoct.
Nerada bych, abyste si myslel, že jsem ten případ brala na lehkou váhu.
Co se toho týče…
Dobře, tak já už půjdu.
Ale…
Ano?
Popravdě mě to trochu rozhodilo.
Na tom odpočívadle jste byl rád, že s vámi soucítím,
a předem jste mi poděkoval za pomoc.
Věřila jsem vám a chtěla jsem odvést dobrou práci.
Kdybyste byl upřímný, necítila bych se tak zrazeně.
Nashle.
Víte…
Nechtěla jsem říct „zrazeně“.
Na oslavě povýšení jsem vypila pár lahví sodžu.
Když mluvíte, rozčílíte se.
Proto jsem to řekla.
Zapomeňte na to.
Dobře.
Mám pocit…
že po dnešku…
to mezi námi bude trapné.
Tak jsem si řekla, že vám povím všechno, co mám na srdci.
A pak jsem se nedokázala zastavit.
Teď už vážně půjdu.
Han Čong-suk.
Ano?
Opravdu jsem se od vás snažil držet dál.
Ale ne kvůli tomu, co jste si domyslela.
Když jsem s vámi…
jsem zmatený.
Proto jsem se vám vyhýbal.
Cože?
Proč jste zmatený?
To nevím.
Takže…
si chci něco ověřit.
Co?
Proboha.
Je tu…
Je tu mrtvola.
OBCHOD SE VŠÍ POČESTNOSTÍ
Řidič, co ujel, stojí za krádeží v klenotnictví?
Někdo viděl muže v telefonní budce.
Včera ho srazilo auto.
Co se mu stalo?
Nevím, kdo to udělal, ale zaslouží si boží trest!
Hned jste přišly, bály se
a staraly se o nás jako rodina.
To, že jsem vás potkala, je největším požehnáním mého života.
Jestli s ním ráda trávím čas,
znamená to, že ho mám ráda.
Tak dobře. Půjdu s ním na rande.
Líbíte se mi.
Hodně.
Překlad titulků: Pavlína Tajnerová