ЧЕСНИЙ БІЗНЕС
Давайте я сам.
Дякую.
Добре.
Завдяки вам я приїхала з комфортом.
Мені було по дорозі.
Дякую вам.
Пане, я поставлю тут.
Добре.
Обовʼязково приходьте на посиденьки, ви обіцяли.
Аякже.
Дякую. Бувайте.
-Бережіть себе. -Добре.
ПАБ ЧІНХЯН
Боже, як ти мене налякав.
Серйозно, я ледь не впала.
-Ходімо. -Де ти ховався?
У провулку.
Налякав мене.
-Налякав. -Пішли.
Хай там як, а вдома найкраще.
Це само собою.
Я забула ключ.
-Що? -Що мені робити?
Я так і знав, що забудеш.
-Тому я взяв. -Що?
От дурник. Швидше відчиняй.
Чон-Сук.
Чон-Сук, це…
Що тут діється?
Зайди.
Добре.
Я повернувся, бо Ін-Тхе сказав, що зʼявилася вакансія.
Поживу тут, доки влаштуюся.
Ти не знаєш, коли це буде.
Ти з Мі-Хва під одним дахом…
Як це розуміти?
Для мене це теж нелегке рішення.
Але хіба в мене є вибір?
Грошей на мотель я не мав,
а Ін-Тхе наполегливо запрошував.
Ін-Тхе тебе запрошував, бо він нічого не знає.
Отож-бо.
Він нічого не знає, тому дивно було б відмовлятися.
До того ж
не схоже було, що ти скоро приймеш мене назад.
Таке в тебе виправдання?
Чон-Сук, я думаю, в мене буде нормальна робота.
Скоро я вернуся до тебе й Мін-Хо з високо піднятою головою.
«Вернуся»?
«З високо піднятою»?
А що? Ти хочеш з усім покінчити?
У нашого шлюбу непростий період…
Але треба його пережити.
Я буду на звʼязку.
Наче смачно.
Мамо.
Так. Що?
Господи.
Вибач.
Ось, їж.
Мамо, в тебе з роботою щось недобре?
Що?
Я подумав, що твій бізнес з товарами для дорослих
не дуже добре йде.
Добре йде.
Тому ми їмо смачну рибу-горбаня.
Ти зібрався до школи?
Ледь не забувся.
-Мені треба дещо купити. -Добре.
Глину. Дай мені, будь ласка, 500 вон.
Пʼятсот вон?
Там 400 вон за дві,
але 100 вон потрібно на цукерки-палички.
Добре.
Зараз подивимося.
Що? А де мій гаманець?
Що?
Що це? Якийсь раритет.
Нічого.
Капітан сказав зібратися. Ви не чули?
Мені теж?
«Мені теж»?
Хіба ви не член команди?
Я маю з усіма обговорити серйозну проблему,
тому ходімо надвір.
Чому він такий сердитий?
Розлючений капітан — це страшне видовище.
Думаю, нам сьогодні дадуть перцю.
«Дадуть перцю»?
Ого, гаряче й гостре.
Я думав, ви хочете нам щось повідомити.
Їжте швиденько.
Сказали, є якась серйозна проблема.
А, точно.
Це?
Проблема справді існує.
Нам потрібна краща командна робота, щоб бути продуктивнішими.
Ви вже давненько в нашому відділку,
але й досі не дружите з іншими.
Іноді треба разом харчуватися і плекати командний дух.
Я з вами згоден.
Даруйте, що перебиваю, а можна замовити ще мʼяса?
А чого ти в мене питаєш?
Питай у того, хто платить.
Правильно.
Можна замовити ще мʼяса,
детективе Кім?
Робіть що хочете.
-Пані! -Нам ще чотири порції мʼяса.
Як я наперся.
Мабуть, дорого обійшлося.
Але завдяки капітану ми здобули щось дуже цінне.
Дружбу і єдність.
За гроші такого не купиш.
Це правда. Нарешті я відчуваю, що ми стаємо сімʼєю.
Ти заплатив за обід, а я пригощаю всіх десертом.
У торгівельному автоматі того мінімаркету
дуже смачна кава.
Дякую, я не буду. Мені пора на допит.
Серйозно? Ну, все одно…
Що? Це що, Сон-Су?
Це він.
Я думав, він поїхав з міста. Вернувся?
Агов…
У нашого шлюбу непростий період…
Але треба його пережити.
Я буду на звʼязку.
Ви вже пообідали?
-Так. -Так.
Сон-Су, я думав, ти поїхав шукати роботу. Повернувся?
Так, мені тут дещо підвернулося.
Ти ж хоч більше руки не розпускай,
стримуйся.
Щоб ми тебе не забирали у відділок.
Не турбуйтеся.
А його я вперше бачу.
Це наш новенький.
Поліційний ас, детектив Кім.
Ясно. Вітаю.
Сміття.
Не зрозумів? Сміття?
Так.
Сміття.
Я бачив, як ви кинули сміття на вулицю.
Та що там? Крихітна обгортка від жуйки.
Підійміть і викиньте в смітник.
Ну…
Чого ви на мене зиркаєте за таку дрібницю?
Наче щось проти мене маєте.
Підіймай.
Та який ґедзь вас обох укусив?
Я теж підіймав.
Це ж дрібниця.
Не будь такий.
Підійми.
Добре.
Ось.
Сон-Су, дивися поперед себе.
Ходімо випʼємо по каві з автомата.
ОПИТУВАННЯ, БІЛИЗНА «ФАНТАЗІЯ»
ТОВАРИ, ЯКІ ХОЧУТЬ КУПИТИ КЛІЄНТИ
Товар номер один, який бажають придбати клієнтки, —
це сексуальний пеньюар.
Номер два — вібратор.
А ось чому не зацікавлені купувати.
Причина номер один: «Боюся, що подумають люди».
Номер два: «Висока ціна».
Правильно.
Основна маса — звичайні домогосподарки, їм таке не по кишені.
Серед тих, хто вже купував товари,
багато не зацікавлених у повторній покупці.
Це правда.
Вібратори ж не ламаються.
На кожен сезон новий купувати не треба.
Можна зрозуміти.
У підсумку,
нам потрібно звертатися до людей, які ще нічого не купували.
А тоді де нам шукати жінок-товстосумок,
які ще не придбали жодного продукту?
-Я знаю таких жінок. -Що?
Що?
-Хто це? -Дружини членів Королівського клубу.
Ясно.
Ваша правда.
Ті жінки — марнотратки.
Пані О, а ви ж знайомі з членами Королівського клубу, так?
Я з ними знайома,
але щоб звернутися до них, я маю залагодити одну проблему.
Яку проблему?
Дружина голови клубу.
-Ясно. -Власниця агенції нерухомості?
Так.
У тому клубі як в армії.
Головує дружина голови Ома.
Капець, та жінка…
Влаштувала істерику під час першого виступу Чон-Сук.
Здобути її прихильність буде важко.
Я натрапила на неї, коли роздавала анкети.
Дізнавшись про цей бізнес, вона попросила більше з нею не спілкуватися.
-А це не занадто? -Нічого ж собі.
-Добрий день. -Добрий день.
Добрий.
Ти не казав, що прийдеш.
А чого б то я попереджав, що прийду до себе додому?
Я прийшов на обід.
Я принесла парові булочки. Будете?
Ні, дякую. Самі їжте.
Наче кригою обдав. Він такий холодний.
Ми вже підемо.
-Добре. -Подумаємо, як переконати пані Хо.
-Добре. Давайте. -Гаразд.
-Візьму дві. -Беріть.
-Я допоможу. -Добре.
ФАНТАЗІЯ
Що ви цього разу замишляєте?
Ми не замишляємо. У нас була нарада.
За результатами опитування
ми накидали бізнес-план.
Ясно. План ворогувати з дружиною голови Ома?
План розтоптати моє давно виплекане бажання перенести аптеку?
Чому ти так песимістично настроєний?
Ніколи не знаєш.
Може, одного дня вона стане моєю клієнткою.
Клієнткою?
Та перестань.
Вона зневажає ваші товари. Чому ти думаєш, що купить?
Займаєшся безпідставним самообманом.
Ти серйозно?
А що ти зробиш, якщо вона купить мої товари?
Якщо таке станеться, я зроблю що завгодно.
Сам куплю всі ці товари.
Ні, цього не досить.
Що тут є?
-Що це? -От уже.
Надіну оце і станцюю
посеред міста.
Кошмар. Перестань тішити себе ілюзіями,
прийди нарешті до тями.
І швидко приготуй обід! Я голодний.
Жах.
Ну що він за людина така!
Як мені його провчити?
ДХАЛСІМ ПРОТИ ЧУН ЛІ
Раунд перший. До бою!
Чон-Сук!
-Вітаю. -Це ж треба.
Іди посидь з нами хвилинку.
Я маю дещо сказати.
Сідай-сідай.
Добре.
Зараз. На.
ФОТОСТУДІЯ КИНІЛЬ
Моя наймолодша сестра відкрила фотостудію,
ти теж туди навідайся.
Назвеш моє імʼя — дадуть велику знижку.
Я планую зробити сімейний портрет.
А що твоя сімʼя?
Що?
Не треба її про таке питати.
Її чоловік давно пішов з дому.
Що? Чому?
Я їй повірила, коли вона сказала, що чоловік поїхав на заробітки,
а потім побачила, що він шукає роботу в Кимдже.
А до сімʼї не навідується.
Думаю, вони скоро розлучаться.
Не патякай, коли всього не знаєш.
Справді-бо. Про маму Мін-Хо завжди найгірші плітки розпускають.
Не уподібнюйся.
Колись я чула, як вони сварилися,
а потім Сон-Су ніде не було видно.
Хіба я неправду кажу?
Ну,
насправді…
-Так, це непорозуміння. -Непорозуміння?
Так. Ну,
мій чоловік виручає друга, водія вантажівки.
Залишається на місці, доки його не візьмуть на роботу офіційно.
-Ясно. -Зрозуміло.
То ви з ним бачитеся?
Аякже. Якраз учора бачилися.
Нема в них проблем, ясно?
Про свій власний шлюб турбуйся.
Чому я назвала таку відмовку?
Що? Детективе!
-Ви десь були? -Так, я мала нараду.
А що вас привело?
Я прийшов до вас.
До мене?
-Що? -Ви забули це в машині.
Ясно. Ось де він був.
А я вже думала, що загубила.
Не могла згадати, коли він зник.
Вчора була така метушня.
Нарада вдалася?
Так.
Анкети дуже допомогли.
Тепер у нас є чітка мета,
тому я маю перейти до справи.
Радий це чути.
Коли на душі неспокійно,
краще займатися роботою, щоб дурні думки в голову не лізли.
Справді.
А чому…
Просто мені здалося, що ви багато пережили.
Зрозуміло.
Добре.
Ви праві.
Може, ключ у тому, щоб завантажити себе роботою.
Дуже вам дякую.
Прошу.
Бережіть себе.
Добре. Дякую.
РЕЄСТРАЦІЙНА КАРТКА
Добре.
Зосередимося.
Я розумію ситуацію, але думаю, що буде непросто.
Ти ж знаєш,
мама терпіти не може твою роботу.
Все одно краще дивитися проблемі в очі.
Непогано було б познайомитися з твоєю мамою ближче.
Як гадаєш, подарунок допоможе?
Єдине, чого мама не змогла мати, — це вродливий чоловік.
-Що? -Їй нічого не бракує.
Зрозуміло.
А тоді які в неї зацікавлення?
Зацікавлення?
Так. Я хочу знати, чим вона найбільше цікавиться.
Ну,
здається, є одне.
-Добре. -Не знаю, чи правильно так назвати.
Чуже нещастя.
Чуже нещастя. «Чуже неща…»
Що?
Я — еталон нещастя. Коли я кажу, що я одинока мама,
девʼять з десяти людей дивляться з жалістю.
Може, я розповім їй історію, як я стала одинокою мамою?
Та ну. Все одно
ти молода жінка з професією.
А я живу в однокімнатній з чоловіком, не здатним заробляти 50 000 вон.
Народила оберемок дітей.
Лише така, як я, має право говорити про нещастя.
А вам не здається, що найнещасніша тут — я?
Чоловік мене зрадив з моєю найкращою подругою
і нітрохи не кається.
Купуйте огірки, гарбузи й листя перили.
Зелена цибуля, рис…
Проблема ось у чому.
Ми справді маємо багато працювати, щоб бізнес ішов успішно,
але тобі не варто ділитися такими болючими спогадами.
Це правда, Чон-Сук.
Занадто болючі спогади повинні залишатися у сховку.
Погоджуюся.
Я думаю, що нещастя одинокої мами цілком годиться.
Ні, моє нещастя найкраще.
Пані О, розсудіть нас.
Чиє нещастя найбільше підходить?
Я не знаю, чия історія більше її привабить.
Ким-Хі.
Ти робиш велику помилку.
Здається, я знаю.
-Нещастя, яке її зацікавить. -Що?
-Нахиліться ближче. -Що?
Ви така елегантна.
Твій професіоналізм росте.
Пані Лі.
Отакої.
Я не знала, що ви тут.
Бажаєте зробити зачіску?
Будь ласка, посидьте хвилинку.
Ні.
Я хотіла з тобою поговорити, бо сталася одна прикрість.
Я потім зайду.
Ой, лихо, невже
ви знову посварилися з чоловіком?
Я зайду іншим разом. Не хочу їй надокучати.
Мені?
-Я не проти. -Що?
Не тільки ж мені користуватися перукарнею.
Та й ми ж не чужі люди.
Ти мені не надокучаєш.
Ой, шия болить.
Проходь, сідай.
Розказуй. Чому ви посварилися?
Він дуже незадоволений моєю роботою.
Ясно.
Наговорив мені багато неприємного.
Неприємного?
Наприклад?
Які саме неприємні слова він казав?
Не знаю.
Це вульгарні слова.
Що? Ну ти ба.
Стривай.
«Ти розпусна незграба!»
Щось таке було?
«Я ще ніколи не бачив такої безсоромної!»
Так він казав?
Сипав лайливими словами?
Ну, він сказав щось гірше.
Гірше?
Неймовірно!
Ну ти ба.
Це так цікаво…
Ти, мабуть, засмучена.
Правду кажучи, він не повинен осудливо ставитися до моєї роботи.
Завдяки їй він добряче побавився.
«Побавився»? Це ти про що?
Памʼятаєте той перший продаж товарів, на якому ви були?
Я купила кілька предметів білизни.
Так.
Одного дня я їх наділа, з цікавості,
а він побачив.
І що?
З тієї миті
він утратив людську подобу.
Став наче звір якийсь.
Звір?
Що він зробив?
-У ту ніч… -Продовжуй.
-Чу-Рі. -Ми прийшли.
Привіт. Вдало зʼїздили в офіс?
Так.
Узяли трохи спідньої білизни на продаж.
Це лімітована колекція, білизни дуже мало.
Думаю, треба її пропонувати тільки нашим постійним покупцям.
Добре.
Правда ж, краса?
Добре. Дякую.
Пані Хо.
Я вже піду.
Але ти не до кінця розказала!
До найважливішого не дійшла.
Ходімо, договоримо у мене в агентстві.
-Що, зараз? -Так, я маю час.
Це ж треба.
Удачі.
Тричі?
Тричі? Нічого собі.
Як таке можливо за одну ніч?
От і я про це.
Але тепер він влаштовує істерики, не хоче, щоб я цим займалася.
Кажуть, що люди міняють думку, коли зайдуть, а потім вийдуть.
Зайдуть і вийдуть?
Яке провокативне прислівʼя.
Словом, ми посварилися, бо мене його ставлення розчарувало.
Вибачте, але мені вже пора йти.
Треба ходити по людях і продавати товар.
Ой, як вам до лиця.
Зачекай.
Послухай.
А що, як я це все куплю?
Що?
Ви не мусите…
Усе гаразд.
Як ти знаєш, я людина,
яка зовсім не цікавиться такими речами.
Але в тебе такі великі проблеми.
Я не можу сидіти й дивитися, як ти знов потерпаєш.
У мене ж добре серце. Ти знаєш, так?
То розкажи мені.
У яку суму це все обійдеться?
Скільки тобі дати?
Справді-бо, ви не мусите.
Ні. Давай, кажи.
Одна, дві…
Що?
А що тут не так?
Детективе Кім, підійдіть на секунду.
Мені треба зберегти матеріал для наради,
але не можу вставити дискету.
Коли вставляєте сюди…
Я так і робив.
Треба натиснути до кінця. Тепер зберігайте.
От як треба…
Що? Детективе Кім, у вас на руці шрам.
Схоже на опік.
Це так, дрібниці.
Шрам величенький.
Вас поранили під час розслідування?
Можна й так сказати.
Та нічого.
От я, наприклад,
кілька років тому сам-один брав групу злочинців,
мене поранили в бік, я багато крові втратив.
Давно не показував шрам.
Бачиш?
Видно? Мені наклали вісім швів.
Ти самотужки брав групу злочинців?
То були шестикласники.
Він перелякався, позадкував,
а тоді з розгону врізався в стіну.
То був кінець навчального року, вони вже перейшли в середню школу.
Ну звісно.
Є чим похвастатися.
-Я вже піду. -Добре.
НА ВАРТІ ЖИТТЯ Й БЕЗПЕКИ В КИМДЖЕ
Пожежа?
Вона так і сказала?
Так.
Я спитала, бо хотіла знати, що за опік у дитини на тілі.
Вона відповіла, що в сусідньому районі сталася велика пожежа.
Вона підібрала дитину, яка була зовсім сама.
А батьків вона не шукала?
Вони могли його розшукувати.
Сказала, що нікого не було.
Вона попросила нас
знайти хлопчику хорошу сімʼю, попри шрам.
Ви сказали, жінці було 20–30 років.
А вона могла бути моєю біологічною матірʼю?
Вона швидко пішла, ми не встигли оформити запис.
І це сталося багато років тому.
Мені дуже прикро.
Знаю тільки, що вона була католичкою.
У неї була вервиця.
Деревʼяна.
Може, ще що-небудь пригадаєте?
Не знаю.
У тієї жінки був
квиток до Кимдже.
Вона розмовляла місцевою говіркою,
тому я подумала, що вона з Кимдже.
Кимдже?
БІОЛОГІЧНА МАТИ: НЕВІДОМА
ДИТИНІ ДАЛИ ПРІЗВИЩЕ КІМ
ШРАМ ВІД ОПІКУ НА ПРАВІЙ РУЦІ
НА ВАРТІ ЖИТТЯ Й БЕЗПЕКИ В КИМДЖЕ
Ви все продали?
Повірити не можу.
-Пані О. -Пані О, дякую вам за титанічну працю.
-Серйозно. -Будьмо.
Усім вам дякую за сумлінну працю.
Ти теж постаралася, Чон-Сук.
Я думала, що пані О — аж ніяк не нещасна,
тому хитра тактика мені й на думку не спала.
Я подумала, що треба зосередитися на темі,
а не на масштабі нещастя.
Після розмови з Со-Йон я зрозуміла,
-що вона дуже вами цікавиться. -Це ж треба.
Слухайте.
Якщо замислитися, то історія, яку ви розповіли,
була про щастя, а не нещастя.
Нехай ви говорили трохи пригнічено,
але ж насправді хизувалися.
Я й не думала, що вона на це клюне.
Серйозно.
-Я дещо хочу знати. -Що?
Ваша історія була досить реалістична.
Ви її вигадали чи це з досвіду?
Не знаю.
Не можу сказати, що я все-все вигадала.
-Я так і знала. А що саме? -Що саме?
ПАБ
Як я наїлася.
Дякую за частування.
Дякую.
Що? Вони такі чуттєві.
Надіюся, пані Хо з агентства нерухомості теж проведе чуттєву ніч.
Уявляти не хочу, але теж на це сподіваюся.
Та нічна сорочка була дуже зваблива.
Ого, як він розпускає руки.
Ходімо. Все так, як є.
-Усім байдуже. -Хай би вже номер зняли.
Ти ба. Зараз вони знімуть номер.
-Заходять у мотель. -Серйозно?
Заходимо.
Цей чоловік!
Що?
Це голова клубу Ом, так?
-Чоловік пані Хо. -Божечку.
-Справді? -Справді?
А чому він лапає на вулиці іншу жінку?
Пані Хо не наділа той пеньюар?
Наділа.
Мама точно його наділа.
Що це за непотріб?
Ти на старості вже геть сором утратила?
Я просто очам своїм не вірю.
От ненормальна… Та що ж це таке?
-Що ж це таке? -На що ти нарікаєш? Це я купила.
Може, хоч одним оком глянеш?
Чому він такий безсердечний?
Хочеш сказати,
що твій батько вийшов з дому після того, як побачив її в пеньюарі.
Так.
Мабуть, він опісля пішов до тієї жінки…
Мама знає, що він з кимось зустрічається.
Таке вже бувало й раніше.
Хай там як, я подумала, що ви маєте бути в курсі ситуації.
Дякую, Со-Йон.
Дякуємо.
Я вже піду.
-Ми на звʼязку. -Добре.
Вона поверне товар, бо не було бажаного ефекту, так?
Мабуть, так.
Чоловік її розсердив.
Надіюся, вона не вимістить злість на нас.
А й справді.
Там агентство нерухомості.
-Давайте в обхід. -Добре.
Ким-Хі!
Що нам робити? Тікати?
Я думаю, що пізно.
От горе.
Ти що. Чому не заходиш?
Як ти могла змусити мене бігти?
Вибачте, пані Хо.
Перейду одразу до діла.
Той товар, який я купила вчора.
Пані Хо…
Ефективність того продукту була…
неймовірна.
Я серйозно.
Ви знаєте, мій чоловік
учора мені всю ніч спокою не давав.
Ані на мить я не склепила повік.
Боялася, що діти попрокидаються.
Як соромно!
Хай там як, я випробувала ефективність товару на собі.
Зрозуміло.
Так.
Я така рада, що він ефективний.
Так. Я щойно
розмовляла з жінками Королівського клубу.
Коли я коротко пояснила ситуацію по телефону,
вони захотіли почути все на власні вуха
і прийшли до мене в агентство.
Ясно.
Королівський клуб?
Так.
Якщо я почну розповідати про довгу сповнену пристрасті ніч,
то й повечеряти сьогодні не встигну.
Словом, я вже піду.
Побачимося.
Бувайте.
Що це було?
Ми точно знаємо, що голова Ом відмовив пані Хо
і проводив час з іншою жінкою.
А потім невже він…
Це неможливо.
Вона явно збрехала.
Даремно вона це зробила.
Серйозно.
Шкода її.
Іти в обхід не треба. Ходімо.
Мені її шкода.
АГЕНТСТВО НЕРУХОМОСТІ «ДЖЕКПОТ»
У голови Ома будуть проблеми, якщо його спіймають.
Але вона підозрює.
Мені вперше стало її шкода.
Там два предмети одягу.
Ви ж знаєте, яка сорочка на бретельках, так?
А до неї — ще мʼякенький халат.
Такий гарний і стильний комплект.
-Нічого собі. -Завдяки йому я всю ніч не спала.
Глянь, у цієї дівки нічний макіяж!
Привіт.
Не нападайте на мене.
-От хитра лисиця! -Чому це нічний макіяж?
Зруйнувала сімʼю, ще й рота розтуляє!
Подивись, яка ти наштукатурена!
Мамо.
Що?
А чому ви не розлучилися?
Що?
Ви не оформили документів про розлучення,
хоч батько так багато жахливого накоїв.
Накоїв.
Коли я пішла з дому, то хотіла розірвати всі брудні звʼязки
і жити так, наче цих покидьків на світі не існує.
Однак мені
було страшно, що мене затаврують як розлучену жінку.
Оскільки ми жили нарізно,
усі жахливі чутки ходили про мене, а не про твого батька.
Я думала про те, що буде, коли по-справжньому розірвати шлюб.
І зрозуміла,
що вам, дітям, це не піде на користь.
До речі, а чому ти питаєш?
Що?
Та просто.
Ви сердитеся, дивлячись серіал,
тому стало цікаво, як ви це витримували в житті.
Мін-Хо у себе, так?
У мене альбом закінчився.
А на цей тиждень задали домашнє завдання.
Малюнок?
Так, треба намалювати свою сімʼю.
Я куплю тобі новий альбом.
Тон-У сказав, що не хоче малювати свою сімʼю.
Коли він малює себе й маму,
інші діти питають, де його тато. Його це дратує.
Я думаю, в мене буде так само. Погоджуєшся?
На. Поклади пенал у ранець.
-Мамо. -Що?
Дай 10 000 вон на підручник з математики й зошит.
Десять тисяч?
Бувай.
Гарного дня!
Мамо, дай 2 000 вон на компас і транспортир.
Дві тисячі?
-Бувай! -Бувай!
Мамо, дай 500 вон на глину.
І тобі теж? На.
Дякую.
По дорозі назад тримай сестру за руку.
Добре.
Божечку!
Перелякав мене.
Кохана, дай мені, будь ласка, 200 вон на фруктовий лід.
Скажи: «Пані, дайте, будь ласка, 200 вон».
Що? Я так не можу.
Чому?
Для мене
ти ніколи не будеш пані.
Ти жінка.
У чому сенс цих романтичних слів?
У тебе лице — як для кінокомедій.
Що?
Якщо ти мене провокуватимеш, це перетвориться на еротичне кіно.
Дай спокій.
Кохана, а чому ти не пішла працювати?
Перестань.
У нас заплановано продаж у Королівському клубі,
треба було поїхати по товар.
Але Чон-Сук запропонувала по обіді забрати й моє,
щоб я могла посидіти з дітьми.
Яка чудова подруга.
Серйозно.
Ти теж знайди собі друга, який тобі допоможе в житті.
Якщо чесно,
твоя єдина вада в тому, що ти не успішний.
У тебе лагідна вдача.
Але чому немає пристойних друзів…
Чого ти це, з дуба впав?
У тебе такі пухкі губки.
Я серйозно!
Пухкі, от уже!
Ти це зробив, щоб не слухати, як я тебе сварю!
Спочатку в мене був такий намір.
Але тепер я не хочу зупинятися.
Та рано ще.
Та не вперше ж.
Старші дівчатка пішли, Ин-Чі ще спить.
Наш ранок в однокімнатній квартирі гарячіший, ніж в інших — ніч.
-Іди сюди. -Та ти ненормальний.
-Геть з глузду зʼїхав. -Іди сюди.
-Та що ж ти за людина. -Давай-давай.
-Скоріше. Сюди. -Ти тварина чи що?
-Ну все. -Давай.
-Капець.
Ненормальний. Серйозно.
Я думаю, що ти будеш схожий на зірку.
-На зірку? -Так.
Не йди, жалкуючи…
Не йди
Лишилось так багато часу
-Хай навіть зникне все -Все зникне
-Це почуття і ми будемо вічно -Це почуття і ми будемо вічно
Це не єдина пісня на світі.
Чому ти її слухаєш на повторі?
Так чи так, це дратує, але раніше ти слухав різні пісні.
Ну,
кілька днів тому мені сказали,
що я схожий на Шіма Шіна.
Я думаю, ця пісня мені теж пасує.
Що? На кого-кого ти схожий?
-На Шіма Шіна? -Так.
Може, ти недочув, що сказала та людина.
Думаєте, я на нього не схожий?
Якщо тобі хтось сказав, що ти схожий на Шіма Шіна,
то тут одне з двох.
Перше.
У цієї людини жахливий зір, вона практично сліпа.
А що друге?
Ця людина тобі симпатизує.
Кажуть, що любов сліпа.
Симпатизує мені?
Та не може бути.
Аптека «Вонбон».
Привіт, Ким-Хі.
Прийти додому на обід?
Добре. Те-Кина з собою взяти?
Ні.
Я хочу, щоб ти прийшов сам.
Я маю сказати тобі дещо наодинці.
Наодинці? А що ж це?
Любий, обовʼязково приходь, але сам.
Люба!
Кохана, я вдома!
Де ти? Я вдома! Де…
-Ти вдома. -Так.
Що?
Ти подзвонила мені посеред білого дня, щоб показати оце?
Не могла вже чекати.
То надівай швиденько. А я піду помиюся.
Ні.
Це для тебе.
Що?
Що ти маєш на увазі?
Ти обіцяв.
Забув?
Що я обіцяв…
Та ну! Пані Хо?
Так. Точно.
Пані Хо купила мій товар.
А ще прорекламувала мій бізнес у Королівському клубі.
Не може бути!
Її блискавкою вдарило? Чому вона так зненацька помінялася?
Якщо не віриш, можу їй подзвонити.
Не треба дзвонити. Стривай.
Невже ти хочеш, щоб я…
Я не можу.
Швиденько, надівай.
Ти танцюватимеш у самій сорочці.
А після заходу сонця холодно.
Зглянься, кохана.
У мене обмаль часу.
І як тобі зараз?
Соромно.
А ще?
Каюся.
Не забувай цього почуття.
А якщо знову не дотримаєш слова, я змушу тебе надіти це насправді!
Тобто надягати не треба?
І танцювати не треба, так?
Застебни сорочку, поки я не передумала.
Пообідаємо в ресторані.
Я непогано заробила.
Сьогодні я пригощаю.
Люба, чекай. Я застебнуся… Зажди.
Далі у програмі.
Імовірний підпал стався в будинку
в Оксані, Чоллабук-То, місцеві шоковані.
Через цю пожежу рідні пана О, які перебували в будинку,
зазнали тяжких ушкоджень і зараз у критичному стані…
Це підпал.
Буде тамтешньому слідчому головний біль.
Спати не зможе.
А ти коли-небудь розслідував підпал?
Так.
Ні.
У нас не було підпалів.
Кимдже славиться тим, що тут нічого не відбувається.
Точно.
Капітане, а була ж пожежа, коли ви починали?
Серійний підпал. Так?
Якщо ви тоді тільки починали, це було років 30 тому.
Справді. Була така справа.
Важлива там була не пожежа.
Годі патякати!
Поприбирайте.
Він не доїв.
Він такий чутливий.
Мабуть, йому добряче перепало в звʼязку з тією справою.
Її й досі не закрито.
Підпалювача не спіймали?
Не знаю, як його назвати: підпалювачем чи викрадачем.
-Викрадачем? -Так.
Хтось влаштовував у місті пожежі
і посеред усього хаосу викрадав дітей.
Лише немовлят.
ПРОТОКОЛ РОЗСЛІДУВАННЯ
У ПОЖЕЖІ ЗНИКЛО ДВОМІСЯЧНЕ НЕМОВЛЯ
Є ВСІ ПІДСТАВИ ПІДОЗРЮВАТИ ПІДПАЛ
НЕРОЗКРИТА СПРАВА
КАНЦЕЛЯРСЬКІ ТОВАРИ «ФОРТУНА»
Намалювати сімʼю?
-Обережно, міледі, сходинка. -От дурник.
Чон-Сук.
Привіт, Чон-Сук.
Я нарешті стану татом.
-Що? -Дружина вчора ходила до лікаря.
Уже шість тижнів.
Ми купили трохи дитячого.
Вісім років після весілля старалися,
і нарешті в нас буде дитина.
Результати моїх аналізів були не дуже хороші,
тому я вже й не надіявся.
Лікар каже, що це диво.
Любий.
Навіщо ти так детально розповідаєш?
А що?
Це ж не чужа людина, а Чон-Сук.
Піджену машину.
Що? Добре.
Поздоровляю.
Через вісім років марних намагань
ти дивом завагітніла.
Я знаю, що ти думаєш,
але це дитина Ін-Тхе. Я впевнена.
Тому нічого не кажи.
Нам обом ні до чого здіймати галас.
«Нам обом»?
Кохана!
Зараз іду.
Саме так.
Ми з Ін-Тхе дуже хотіли мати дитину.
Тобі треба зберегти свою сімʼю,
а мені — свою.
Хіба не так?
-Так. -Добре. Цього разу
вони обʼєднаються, щоб урятувати Землю!
Захисник усесвіту Вольтрон! Обʼєднайся!
Ноги готові.
О, привіт.
Мамо, тато забрав мене зі школи.
Вперед.
Мамо.
Я чекала Мін-Хо, приготувала йому перекусити,
а прийшов Сон-Су, тримаючи Мін-Хо за руку.
Забрав його зі школи.
Я хотіла дати йому ляпаса,
але не при Мін-Хо.
Перед Мін-Хо не показуй.
Я щось придумаю.
Сон-Су.
Ходімо поговоримо.
Що, зараз?
Так. Зараз.
Я ненадовго.
Чому ти прийшов без попередження?
Мама збентежилася.
Я повертався зі співбесіди
і забрав Мін-Хо, бо скучив за ним.
А що? Мені заборонено сюди приходити?
Я прийшов додому побачити свою дитину.
Як ти можеш бути таким безсоромним?
Безсоромним, теж мені.
Якби я був безсоромний,
то спокійно жив би собі й далі вдома.
Ти гадки не маєш,
яким сумним і нещасним я був,
коли йшов з дому.
-Що? -Люди в шоці, коли я розказую.
Кажуть, що нема такого чоловіка,
який би в житті не зраджував.
Ти це серйозно говориш?
Я от що маю на увазі.
У нас не було пристрасних стосунків.
Це було лише один раз.
Помилка, більше не повториться. Коли вже ти перестанеш це обсмоктувати?
А якщо повториться?
Та що ти мелеш?
Мі-Хва…
вона вагітна.
І як тобі це?
А мені що до того? Дитина ж напевно від Ін-Тхе.
А якщо й ні, мені байдуже.
-Байдуже? -Так.
Моя єдина дитина — це Мін-Хо.
А ти — моя єдина жінка.
Мене це повинно зворушити?
Чон-Сук.
Зупинімося.
Ти повинна знати, як замаскувати помилку і жити далі.
Доводити мене до сказу — нерозумний хід.
Якщо ми розлучимося, що буде з життям Мін-Хо?
Що?
Памʼятаєш, як моя мама сказала, що ти якась депресивна,
бо тебе виховала мати-одиначка?
А що як у Мін-Хо через тебе буде така сама доля?
Що це ти…
Хан Чон-Сук!
Сьогодні я піду.
Добре все обміркуй.
Думаєш, треба завдавати болю Мін-Хо, коли він найщасливіший з батьком?
Мамо, а де тато?
Мін-Хо.
Татові довелося піти, бо в нього виникли невідкладні справи.
І навіть зі мною не попрощався?
Він скоро повернеться, ви побачитеся.
Він казав, що піде, коли вкладе мене спати.
Він обіцяв.
Мін-Хо, не плач.
У тебе все на завтра готово до школи?
Ні.
Треба ще закінчити малюнок.
Закінчуй.
До речі, мамо,
ми ж тепер зможемо жити з татом, правда?
Що?
Тато мені сказав,
що він знайде роботу в Кимдже.
Ми зможемо жити з татом,
коли він знайде роботу в Кимдже, правда?
Юначе, іди в кімнату й роби домашнє завдання.
Бо так до ранку не зробиш.
Добре.
Мамо.
Я вийду надвір, подихаю повітрям, добре?
Іди.
Пройдися по вулицях.
Тобі, напевно, важко на душі.
Я ненадовго.
Ой.
-Вибачте. -Нічого. Не забився?
Вибачте.
Усе добре?
Я ж казав — дивися, куди біжиш.
У вас усе добре?
Здається, ви пʼяний.
Багато років я дещо шукав.
Тому й приїхав у це містечко.
Понад десять років я ганявся за цим, думаючи, що це відповідь.
Але дізнався цілковито іншу правду.
Тепер треба розвертати розслідування в іншому напрямку.
І я не знаю, чи він правильний.
Я розгублений.
Я почуваюся так само.
Усе життя тільки те й робила, що піклувалася про сімʼю.
Але сталося те, чого я навіть уявити не могла.
І настала пора приймати рішення.
Але я не знаю…
яка стежка
зробить моє дитя щасливим.
А ви його питали?
Що зробить його щасливим.
Щоб не гадати…
краще спитати в дитини.
Хай буде боляче, зате вас не дійматиме каяття.
Принаймні у вас є можливість спитати.
Мін-Хо.
Це коли ми їздили на пікнік на озеро Соян.
Так.
МОЯ СІМʼЯ
Мін-Хо.
Коли ти найщасливіший?
Коли наша сімʼя разом, як на малюнку?
Так.
Ми щасливі, коли ми разом.
Коли тато усміхався, ти усміхалася.
Коли ви усміхались, я усміхався.
Я прочитав це у дитячій книжці.
«Щаслива людина робить щасливими інших».
Спробуй.
Дивися.
Тримай так, наче тримаєш гачок.
Паралельно до води
і кидай отак. Зрозумів?
Мамо, ти бачила?
Якщо трохи потренуєшся, він у тебе стрибатиме тричі.
Сьогодні в мене вийде.
-На. Тренуйся. -Добре.
Дякую тобі.
Я знаю, це було нелегко.
Було нелегко,
але я думаю, це правильний вибір.
Нам так весело було, коли ми сюди приїжджали раніше.
Памʼятаєш?
Мін-Хо мені сказав,
що твоя усмішка викликала усмішку в мене,
а від моєї усмішки й він усміхався.
Він прочитав у дитячій книжці,
що щаслива людина робить щасливими інших.
Проте
я думаю, що нещасливість проникає в душу швидше.
З того дня, коли я побачила тебе з Мі-Хва,
я не могла більше щиро всміхатися.
Тепер ми зможемо всміхатися.
Тепер…
мені твоя усмішка огидна.
Що?
Якщо я буду нещасна, Мін-Хо це відчуватиме.
А я не можу цього допустити.
Що ти робиш?
Я думав, ти змінила думку.
Ти все це спланувала, щоб наговорити гидоти?
Ти збожеволіла?
Я хочу, щоб тобі було боляче.
Що?
Я хочу, щоб ти запамʼятав,
що ти втратив, і ще багато років відчував цей біль.
Хан Чон-Сук.
Тепер…
зникни з мого життя.
Давай розлучимося.
ЧЕСНИЙ БІЗНЕС
Чи можемо ми якось її розрадити?
Познайомимо її з мужчиною?
Кажуть, рани від колишнього кохання добре загоює нове.
Прийдете завтра до мене додому?
Що?
Правда ж, цей полісмен страшнуватий?
Він трохи страшний, бо мало говорить
і його обличчя нічого не виражає.
У мене на завтра заплановано продаж, але виникли справи.
Хотіла спитати, чи не поїдете ви замість мене.
Попрацюємо і розвіємося, наче поїхали в подорож.
Зможемо відновити сили.
Ми з фірми «Жіноча білизна "Фантазія"».
-Гей! -Відпусти мене!
Ні!
О ні!
А не буде нахабством спитати,
кого ви шукаєте в цьому містечку?
Може, вона чимось допоможе.
Переклад субтитрів: Олена Любенко