OBCHOD SE VŠÍ POČESTNOSTÍ
Udělám to.
Děkuju.
Dobře.
Ulehčil jste mi cestu domů.
Měl jsem to po cestě.
Děkuju.
Nechám je tady, pane.
Dobře.
A přijďte někdy, jak jste slíbila.
Samozřejmě.
Děkuju. Nashle.
- Mějte se. - Vy taky.
RESTAURACE ČINHJANG
Polekals mě.
No fakt, málem jsem spadla.
- Pojď. - Proč ses schovával?
Byl jsem v uličce.
Polekals mě.
- Polekals. - No tak.
Musím říct, že doma je doma.
To je snad jasný.
Zapomněla jsem si klíč.
- Co? - Co budu dělat?
Já to tušil.
- Tak jsem ho vzal já. - Co? Pitomče. Tak už odemkni.
Čong-suk.
Čong-suk, to je…
Co tohle znamená?
Běž dovnitř.
Dobře.
Vrátil jsem se, protože mi In-te řekl, že tu bude volné místo.
- Bydlím u nich, dokud mě nevezmou. - Nevíš, kdy se to stane.
Jste s Mi-hwou pod jednou střechou… To nedává smysl.
Ani pro mě to nebylo snadné.
Ale neměl jsem na výběr. Na motel nemám peníze
a In-te mě zval k nim.
In-te tě zval jen proto, že nic neví.
Přesně.
Nic neví, tak by bylo divný, kdybych odmítl.
A navíc to nevypadalo, že bys mě chtěla vzít zpátky.
Na to se vymlouváš?
Tentokrát si najdu pořádnou práci, Čong-suk.
A budu se moct vrátit k tobě a Min-hovi se vztyčenou hlavou.
„Vrátit se“?
- „Se vztyčenou hlavou“? - Co jinýho? Vážně to chceš ukončit?
Vím, že máme problémy…
Ale překonáme to.
Ozvu se ti.
To vypadá dobře.
Mami.
Ano? Copak je?
No teda.
Omlouvám se.
Papej.
Mami, práce ti nejde?
Co?
Ptám se, jestli ten dospělácký obchod nejde dobře.
Jde dobře.
Proto máš tu dobrou rybu.
Sbalil sis všechno?
Málem jsem zapomněl.
- Potřebuju něco koupit. - Dobře.
Modelínu. Dej mi prosím 500 wonů.
Pět set wonů?
Dva balíčky stojí 400,
ale potřebuju 100 wonů na sušenky.
Tak jo.
Podívám se.
Co? Kde mám peněženku?
Co?
Co je to? Vypadá to staře.
Ale nic.
Svolával nás kapitán. Neslyšel jste ho?
Mám jít taky?
„Mám jít taky“?
Copak nejste členem týmu?
Musím se všemi probrat vážný problém,
tak pojďte.
Co je tak naštvaný?
Kapitán je děsivej, když se naštve.
Dneska si to pěkně vyžereme.
„Vyžereme“?
To je ale žrádýlko.
Myslel jsem, že nám chcete něco říct.
Šup, jezte.
Mluvil jste o vážném problému.
No jo.
Tohle?
Vážně problém máme.
Potřebujeme lepší týmovou spolupráci, ať jsme produktivnější.
Jste u týmu už nějaký ten pátek, ale stále jste se s nikým nesblížil.
Měli bychom spolu čas od času zajít na jídlo a líp se poznat.
Souhlasím.
Promiňte, ale můžu objednat víc masa?
Proč se ptáte mě?
Ptejte se toho, kdo platí.
No jo.
Můžeme si objednat víc masa,
detektive Kime?
Poslužte si.
- Paní! - Čtyři porce masa, prosím.
Já snad prasknu.
To muselo stát majlant.
Ale díky kapitánovi jsme získali něco cenného.
Přátelství a porozumění.
To si za peníze nekoupíte.
Jo. Jako bychom konečně byli rodina.
Platil jste oběd, tak vás zvu na dezert.
V automatu v tamté večerce
je skvělá káva.
Nedám si, díky. Musím jít na výslech.
Opravdu? Ale…
Co? Není to Song-su?
To je on.
Já myslel, že odjel z města. Vrátil se?
Hele…
Vím, že máme problémy…
Ale překonáme to.
Ozvu se ti.
Byli jste na obědě?
- Ano. - Ano.
Song-su, neodjels, aby sis našel práci? Už ses vrátil?
Ano, dostal jsem tu nabídku.
Zkuste se tentokrát ovládat
a držet se stranou.
Ať už vás na stanici nevidíme.
Nebojte.
- Toho jsem ještě neviděl. - Je tu nový.
Eso oddělení, detektiv Kim.
Aha. Dobrý den.
Odpadky.
Co prosím? Odpadky?
Ano.
Odpadky.
Viděl jsem, jak odhazujete odpadky.
Vždyť to byl jen obal od žvýkačky.
Zvedněte ho a vyhoďte do koše.
No…
Proč na mě tak zíráte kvůli takové prkotině?
Máte se mnou nějaký problém?
Zvedněte to.
Co je to s váma dvěma?
Taky jsem ho zvedl.
O nic nejde.
Nebuďte takový.
Zvedněte to.
Fajn.
Tady.
Sleduj cestu, Song-su.
Pojďte, dáme si kávu z automatu.
PRŮZKUM PRO SNOVÉ PRÁDÝLKO
ZBOŽÍ, KTERÉ SI ZÁKAZNÍCI CHTĚJÍ KOUPIT
Nejoblíbenější produkt mezi zákazníky
je sexy košilka.
Hned poté vibrátor.
Teď důvody, proč nakupovat nechtějí.
Nejčastější: „Nechci, aby mě lidi soudili.“
Další: „Ceny jsou moc vysoké.“
Jo.
Jsou tu hlavně ženy v domácnosti, ty na to asi nemají.
A spousta z těch, co si něco koupila,
si další věci už kupovat nechce.
Přesně.
Vibrátor se jen tak nerozbije.
Nekupujete si nový každý měsíc.
To dává smysl.
Takže to vypadá,
že se musíme zaměřit na lidi, co si ještě nic nekoupili.
Kde najdeme ženy s naditou peněženkou,
co ještě nic nekoupily?
- Já takové ženy znám. - Co?
Co?
- Koho? - Manželky členů Královského klubu.
Aha.
To je pravda.
Ty utrácejí hodně.
Paní O, vy se s členy Královského klubu znáte, že?
Znám je,
ale než je zkusím oslovit, musím vyřešit jeden problém.
Jaký?
Manželku předsedy.
- Aha. - Tu majitelku realitky?
Ano.
Ten klub je jako armáda.
A celé to vede manželka předsedy Oma.
Ta ženská…
Během tvého prvního podomního prodeje udělala scénu, tu si těžko získáme.
Potkala jsem ji při rozdávání dotazníků.
Když zjistila, co dělám, požádala mě, ať se s ní už nestýkám.
- Není to trochu extrémní? - Proboha.
- Dobrý den. - Dobrý den.
Dobrý den.
- Nezmínil ses, že budeš doma. - Proč ti mám říkat, že jdu k sobě domů?
Přišel jsem na oběd.
Přinesla jsem knedlíčky na páře. Dáte si?
Ne, díky. Snězte si je.
Ten je ale chladný.
Radši už půjdeme.
- Dobře. - Přemýšlejte, jak ji přesvědčit.
- Dobře. To uděláme. - Jo.
- Vezmu si dva. - Jistě.
- Pomůžu ti. - Dobře.
SNOVÉ PRÁDÝLKO
Jaké pikle kujete tentokrát?
Žádné. Měly jsme schůzku.
Prošly jsme výsledky průzkumu a připravily obchodní plán.
Aha. Plán, jak si znepřátelit manželku předsedy Oma?
Plán, jak zničit můj dlouholetý sen, že lékárnu přestěhuju?
Proč jsi takový pesimista?
Nikdy nevíš.
Třeba se stane mou zákaznicí.
Tvou zákaznicí?
O tom si nech zdát.
Ona ty věci nenávidí. Proč myslíš, že by je kupovala?
Už ti to leze na mozek. Buď realistka.
Skončils?
Co uděláš, když si ode mě něco koupí?
Jestli se to stane, udělám cokoliv.
Koupím všechno tvoje zboží.
Ne, to nestačí.
Co tam vůbec máš?
- Co to je? - Ach jo.
Obleču si to a zatancuju
uprostřed města.
Dost už. Přestaň si pořád něco nalhávat a vzpamatuj se konečně.
A uvař mi oběd! Mám hlad.
Ach jo.
Mě z něj snad picne!
Musím mu ukázat co proto.
První kolo. Bojujte!
Čong-suk!
- Dobrý den. - Počkej.
Přisedni si k nám na chvilku.
Chci ti něco říct.
Posaď se.
Tak dobře.
Tak jo. Na.
FOTOATELIÉR
Bratr si otevřel fotoateliér.
Měla bys tam zajít.
Když se o mně zmíníš, dá ti velkou slevu.
Chci si nechat udělat rodinný portrét.
Co tvoje rodina?
Co prosím?
Na to se jí neptej.
Manžel od rodiny odešel už dávno.
Co? Proč?
Věřila jsem jí, když řekla, že odjel, aby vydělal peníze,
ale viděla jsem ho hledat si práci v Kumdže.
Ale rodinu nenavštívil.
Nejspíš se brzy rozvedou.
Neroznášej klepy, když neznáš celý příběh.
Jo. O jejich rodině se vždycky říká to nejhorší. Nepřilévej olej do ohně.
Před nějakou dobu jsem slyšela, jak se hádají, a Song-su pak zmizel.
Tak co, mám pravdu?
No…
vlastně…
- Ano, je to nedorozumění. - Nedorozumění?
Ano. No…
manžel pomáhá kamarádovi, který jezdí s náklaďákem.
Bydlí u něj, dokud ho oficiálně nepřijmou.
- Aha. - Aha.
Scházíte se?
Jistě. Včera jsme se sešli.
- Tak vidíš, nemají problémy. - Radši řeš ty svoje doma.
Proč jsem se tak vymluvila?
Co? Detektive!
- Vracíte se odněkud? - Ano, měla jsem schůzku.
- Co vás sem přivádí? - Jdu za vámi.
Za mnou?
- Co? - Zapomněla jste ji v autě.
Aha. Tak tam byla. Bála jsem se, že jsem ji ztratila.
Nemohla jsem si vzpomenout, kdy zmizela.
Včera to bylo hrozně hektické.
- Šla ta schůzka dobře? - Ano.
Ten průzkum nám moc pomohl.
Už máme jasný cíl,
tak musím přejít do akce.
To rád slyším.
Když máte hodně starostí,
je dobré se soustředit na práci a zůstávat v pohybu.
Jo.
Proč…
Připadá mi, že jste si zažila svoje.
Aha.
Tak dobře.
Máte pravdu.
Nejlepší bude zůstat v pohybu.
- Moc děkuju, že jste ji přivezl. - Není zač.
Na shledanou.
Jo. Děkuju.
POBYTOVÁ KARTA
Tak jo.
Musím se soustředit.
Chápu situaci, ale bude to těžké.
Jak víš,
máma tvou práci nesnáší z celého srdce.
Stejně bych to ráda řešila přímo.
Bude dobré ji poznat.
Myslíš, že by pomohl dárek?
Jediné, co máma nezískala, je hezký manžel.
- Cože? - To jediné jí schází.
Aha.
Jaké má koníčky?
Koníčky?
Ano. Chci zjistit, co ji zajímá.
No…
jedna věc mě napadá.
- Aha. - Nevím, jak to přesně říct.
Neštěstí ostatních.
Neštěstí ostatních. „Neštěstí“…
Cože?
Jsem neštěstí samo. Kdykoli se zmíním, že jsem samoživitelka,
devět z deseti lidí mě polituje.
Co kdybych jí řekla, jak se ze mě stala samoživitelka?
To nevyjde. I tak jsi mladá žena, co pracuje.
Já žiju v garsonce s manželem, co nevydělá ani 50 000 wonů měsíčně,
a porodila jsem stádo dětí.
O neštěstí může mluvit jedině někdo jako já.
Nemyslíte, že největší smůlu mám já?
Manžel mě podvedl s nejlepší kamarádkou
a ani neprojevil lítost.
Kupte si okurky, dýně a listy perily.
Jarní cibulku, rýži…
Ale myslím…
že i když musíme udělat vše pro to, abychom uspěly,
neměla bys s ní řešit něco tak bolestivého.
Přesně tak, Čong-suk.
Něco tak bolestivého bys měla pohřbít.
Souhlasím.
Neštěstí matky samoživitelky by mělo stačit.
Ne, moje neštěstí je ideální.
Paní O, co myslíte vy?
Čí neštěstí se hodí víc?
Nevím, čí příběh ji zaujme víc.
Kum-hui.
Děláš velkou chybu.
Já asi vím.
- Vím, jaké neštěstí by ji zajímalo. - Jaké?
- Pojďte blíž. - Co?
Vypadáte moc elegantně.
Zlepšujete se.
Paní I.
Ach.
Nevěděla jsem, že tu jste.
Chcete nový účes?
Posaďte se, prosím.
Ne.
Chci si s vámi promluvit. Stalo se něco hrozného.
Přijdu za vámi jindy.
To snad ne, že vy jste se zase pohádala s manželem?
Přijdu jindy. Nechci, aby jí bylo nepříjemně.
Mně?
- Nevadí mi to. - Co prosím?
Vždyť to není můj soukromý salon.
A navíc se známe.
Nebude mi to nepříjemné.
Můj krk…
Posaď se. Šup.
Co se stalo? Pohádali jste se?
Nelíbí se mu moje práce.
Aha.
Řekl mi spoustu ošklivých věcí.
Ošklivých věcí?
Co třeba?
Co ošklivého ti řekl?
No nevím.
Bylo to sprosté.
Co? Proboha.
Počkej.
„Jsi nestoudná žena!“
Něco takového?
„Takovou Jezábel jsem ještě neviděl!”
Tohle řekl?
Nebo ti snad nadával?
Bylo to něco horšího.
Horšího?
Neuvěřitelné!
Pane jo.
Tohle mě baví…
Určitě tě to rozhodilo.
Přitom mě kvůli práci nemá co soudit.
Pěkně si díky ní užil.
„Užil“? Jak to myslíš?
Pamatujete si ten první podomní prodej?
Koupila jsem si spodní prádlo.
Aha.
A jednou jsem si ho ze zvědavosti oblékla a on to viděl.
A dál?
Od té chvíle
mi nepřipadal jako člověk.
Byl úplné zvíře.
Zvíře?
Co udělal?
- Tu noc… - Pokračuj.
- Ču-ri. - Jsme tu.
Ahoj. Byly jste v kanceláři?
Ano.
Máme nové spodní prádlo na prodej.
Jen pár kousků, je to limitovaná edice.
Asi bude lepší je prodávat jenom stávajícím zákaznicím.
Tak jo.
Že je to krása?
Dobře. Děkuju.
Paní Hoová.
Už bych měla jít.
Ale vždyť jsi mi to nedopověděla! Vynechalas to nejdůležitější.
Dořešíme to u mě v realitce.
- Teď hned? - Ano, mám čas.
No teda.
Hodně štěstí.
Třikrát?
Třikrát? No páni.
To že jde za jednu noc?
No že jo?
Ale teď se zlobí a nechce, abych dál podnikala.
Holt slízl smetanu a teď to nechce přiznat.
„Slízl smetanu“?
To je ale nemravné.
Tak či tak, jeho přístup mě moc zklamal.
Promiňte, ale musím jít.
Musím se připravit na podomní prodej.
To by vám moc slušelo.
Počkej.
Poslyš.
Co kdybych to všechno koupila já?
Co?
Nemusíte…
To nevadí.
Jak víš, já se o tyhle věci vůbec nezajímám.
Ale máš to tak těžké.
Nemůžu jen tak sedět a sledovat, jak opět trpíš.
Mám dobré srdce. To víš, ne?
Tak povídej.
Kolik to dělá celkem?
Kolik ti mám dát?
To vážně nemusíte.
Ne, jen mi ti pověz.
Jedna, dvě…
Co?
Co je to s tím?
Detektive Kime, pojďte sem.
Potřebuju si uložit materiál na schůzku, ale nejde mi vložit disketa.
Dáte ji sem…
To jsem udělal.
Pak stáhnete páčku dolů. Teď už by to mělo jít uložit.
To jsem dělal.
Co to? Detektive Kime, máte na ruce jizvu.
Vypadá jako od popálení.
To nic není.
Je docela velká.
Zranil jste se při vyšetřování?
Něco takového.
To nic není.
To já jsem před pár lety sám zatočil se skupinou delikventů
a odnesl si hlubokou ránu na boku. Dlouho jsem vám to neukázal.
Vidíte?
Mám tam osm stehů.
Sám jste zatočil se skupinou delikventů?
Byli to šesťáci.
Vyděsil se a couval,
až úplně sám narazil do zdi.
Byl to konec roku, byli to v podstatě sedmáci.
No jistě.
Tím se chlubte.
- Už půjdu. - Dobře.
CHRÁNÍME ŽIVOTY A BEZPEČÍ
Požár?
Vážně to řekla?
Ano. Ptala jsem se, protože mě zajímalo, proč má dítě jizvu.
V okolí byl prý veliký požár. Zachránila dítě, které bylo úplně samo.
Nehledala rodiče?
Možná ho hledali.
Prý tam nikdo nebyl.
Požádala nás,
ať mu i přes tu jizvu najdeme hodnou rodinu.
Říkala jste, že té ženě bylo kolem 20 nebo 30 let.
Mohla to být moje biologická matka?
Odešla, než jsme to s ní stihly sepsat.
A stalo se to už tak dávno.
Je mi to líto.
Vím jen, že to byla katolička.
Měla prsten s růžencem.
Dřevěný.
Nepamatujete si ještě něco?
Ani nevím.
Ta žena měla lístek do Kumdže.
Mluvila nářečím, tak jsem předpokládala, že je z Kumdže.
Kumdže?
BIOLOGICKÁ MATKA NEZNÁMÁ
DÍTĚ DOSTALO PŘÍJMENÍ KIM
POPÁLENINA NA PRAVÉ RUCE
CHRÁNÍME ŽIVOTY A BEZPEČÍ
Prodala jste všechno?
Nemůžu tomu uvěřit.
- Paní O. - Díky za vaši tvrdou práci.
- To teda. - Na zdraví.
Všem děkuju za vaši tvrdou práci.
Nápodobně, Čong-suk.
Nenapadlo by mě, že by paní O měla takové neštěstí,
takže bych takový plán nevymyslela.
Lepší bylo zaměřit se na cíl,
ne na míru neštěstí.
Když jsem se So-jon mluvila,
- došlo mi, že se o vás hodně zajímá. - No teda.
Poslouchejte.
Když se zamyslíte, vlastně jste jí
vyprávěla o štěstí, ne neštěstí.
Možná jste byla skleslá, ale vlastně jste se chlubila.
Nemyslela jsem, že na to naletí.
Že jo?
- Mě by něco zajímalo. - Ano?
Ten příběh byl dost realistický.
Vymyslela sis ho na základě zkušenosti?
Nevím.
Nebylo to celé smyšlené.
- Já to věděla. Která část? - Která část?
RESTAURACE ČINHJANG
Já snad prasknu.
Díky za jídlo.
Děkujeme.
Co to? Jsou tak smyslní.
Snad smyslnou noc prožívá i paní Hoová z realitky.
Nechci si to představovat, ale doufám v to.
Ta košilka vážně byla sexy.
Vůbec tu ruku nezastaví.
No tak. Tak to prostě je.
- Nikdo si nevšimne. - Měli by někam jít.
Ty jo. Taky že někam jdou.
- Do motelu. - Fakt?
Pojďme.
Ten chlap!
Co je?
Není to předseda Om?
- Manžel paní Hoové. - Ty jo.
- Fakt? - Fakt?
Proč se na ulici dotýká jiné ženy?
Neměla tu košilku paní Hoová?
Měla.
Rozhodně ji měla máma.
Co je to za hlouposti?
To s věkem přicházíš o veškerý stud?
Nemůžu uvěřit tomu, co uvidím.
Ty jedna bláznivá… Proboha.
- Proboha. - Proč si stěžuješ? Koupila jsem ji.
Aspoň se podívej!
Jak může být tak krutý?
Takže říkáš, že ji otec v té košilce viděl, a stejně odešel.
Ano.
Pak asi šel za tou ženou…
Máma ví, že se s někým schází.
Stalo se to už i dřív.
Myslela jsem, že byste to měly vědět.
Děkujeme, So-jon.
Děkujeme.
Už půjdu.
- Zase se ozvu. - Jo.
Vrátí je, protože neměly požadovaný efekt, co?
Asi jo.
Snad si na nás nebude vylívat vztek za to, že ji naštval manžel.
Jo.
To je ta realitka.
- Obejdeme to. - Jo.
Kum-hui!
Co budeme dělat? Utečeme?
Na to je asi pozdě.
Proboha.
No tak. Co že jste se nestavily?
Proč mě nutíte běhat?
- Promiňte, paní Hoová. - Přejdu k věci.
Jde o to zboží ze včerejška.
Paní Hoová…
Efektivita té věci byla…
neuvěřitelná.
Opravdu.
Víte, manžel…
mi včera vůbec nedal pokoj.
Nezamhouřila jsem oka.
Bála jsem se, že vzbudíme děti.
Až je mi trapně!
Každopádně jsem účinky vašeho zboží zažila z první ruky.
Aha.
Jistě.
Jsem ráda, že to zabralo.
Ano. Zrovna jsem
se bavila s členkami Královského klubu.
Napřed jsme si volaly,
ale chtěly to slyšet na vlastní uši
a přišly do realitky.
Aha.
Královský klub?
Ano?
Kdybych o té dlouhé a vášnivé noci
chtěla vyprávět, ani dneska nestihnu večeři.
Už půjdu.
Mějte se.
Nashle.
Co to bylo?
Víme jistě, že předseda Om paní Hoovou odmítl
a noc strávil s jinou ženou.
Že by pak…
To není možné.
Zjevně si to vymyslela.
To nemusela dělat.
No vážně.
Chudinka.
Nemusíte ji obcházet. Pojďte.
Je mi jí líto.
REALITNÍ KANCELÁŘ JACKPOT
Předseda Om bude mít malér, jestli ho nachytá.
Ale ona něco tuší.
Poprvé mi jí je líto.
Jsou tu dva kousky.
Víte, jak vypadá košilka s ramínky?
Patří k ní i měkký župánek.
Je to hezký set na úrovni.
- Proboha. - Možná proto jsem v noci nespala.
Podívej, jak je ta holka zmalovaná!
Ahoj.
O čem to mluvíš?
- Fúrie jedna! - Prakticky nejsem nalíčená.
Zničila rodinu, radši by měla mlčet.
Vždyť máš aspoň pět vrstev!
Mami.
Ano?
Proč ses nerozvedla?
Co?
Nerozvedla ses,
ani když táta udělal tolik hrozných věcí.
To udělal.
Když jsem odešla z domu, chtěla jsem zpřetrhat všechny vazby
a žít, jako by ti bídáci ani neexistovali.
Ale…
bála jsem se, že budu označena za rozvedenou ženu.
Žili jsme odděleně,
takže si o mně vykládali všemožné hrozné drby. O otci ne.
Přemýšlela jsem, co by se stalo, kdybych se rozvedla.
A došlo mi,
že vám by to vůbec nepomohlo.
Proč se vůbec ptáš?
Cože?
Jenom tak.
Zlobíš se kvůli seriálu,
tak mě zajímalo, jaks to vydržela.
Min-ho je v pokojíku?
Co? Už jsem na konci skicáku.
Potřebuju něco nakreslit, je to úkol.
Nakreslit?
Mám nakreslit rodinu.
Koupím ti nový skicák.
Tong-u řekl, že rodinu kreslit nechtěl.
Když nakreslí sebe a mámu,
ostatní se ho ptají, kde je táta. Vadí mu to.
Taky by mi to vadilo. Co tobě?
Na. Dej si penál do baťohu.
- Mami. - Ano?
Potřebuju 10 000 wonů na učebnici a sešit.
Deset tisíc?
Měj se.
Měj se!
Potřebuju 2 000 wonů na kružítko a úhloměr.
Dva tisíce?
- Ahoj! - Pa!
Potřebuju 500 wonů na modelínu.
Ty taky? Na.
Děkuju.
Drž se za ruku se sestrou.
Dobře.
Polekals mě.
Zlato, dej mi prosím 200 wonů na nanuk.
Řekni: „Paní, dejte mi prosím 200 wonů.“
Co? To neudělám.
Proč ne?
Protože pro mě nikdy
nebudeš „paní”.
Jsi žena.
Co že jsi takový romantik?
Vypadáš spíš jako z komedie.
Co?
Jestli mě budeš dál provokovat, zvrtne se to v erotický film.
Dej pokoj.
Dneska nejdeš do práce?
Nech toho.
Máme naplánovaný prodej členkám Královského klubu,
tak musím dojít pro zboží.
Ale Čong-suk říkala, že vezme i to moje, abych mohla hlídat děti.
To je od ní hezké.
Jo.
Taky si najdi kamarády, co ti budou pomáhat.
Popravdě, jediná tvoje vada je, že nejsi úspěšný.
Jsi hodný.
Jak to, že nemáš žádné slušné kamarády…
Proč jsi to tak najednou udělal?
Mělas krásně plné rty.
Ale prosím tě!
Že prý plné!
Je mi jasný, že se jen vyhýbáš hubování!
Ano, proto jsem s tím začal.
Ale už nechci přestat.
Na to je moc brzy.
Není to nic nového.
Holky odešly a Un-dži spí.
Naše rána v garsonce jsou žhavější než noci někde jinde.
- Pojď sem. - Ty ses snad zbláznil.
- Pomátl ses. - Pojď ke mně.
- To snad není možný. - No tak.
- Pojď, honem. - Copak jsi zvíře?
- A dost. - No tak.
- Ach jo.
To snad vážně přeskočilo.
Myslím, že vypadáte jako celebrita.
- Celebrita? - Ano.
Neodcházej s výčitkami,
Nechoď,
zbývá tolik času,
i když všechno zmizí,
tenhle pocit nám zůstane navěky.
Co je to s tebou?
Proč to posloucháš pořád dokola?
Ten tvůj zpěv byl otravný i dřív, ale zpíval jsi i jiné písně.
No…
někdo mi před pár dny řekl,
že vypadám jako Sim Sin.
Ta písnička se ke mně hodí.
Co? Vypadáš jako kdo?
- Sim Sin? - Ano.
Možná jsi špatně slyšel.
Myslíte, že tak nevypadám?
Jestli ti někdo řekl, že vypadáš jako Sim Sin,
mohlo to mít jen dva důvody.
Zaprvé.
Ten člověk má tak špatný zrak, že je snad slepý.
A zadruhé?
Líbíš se mu.
Láska je prý slepá.
Já?
To ne.
Lékárna Wonbong.
Ahoj, Kum-hui.
Mám přijít domů na oběd?
Dobře. Mám s sebou vzít i Te-guna?
Ne.
Přijď sám.
Chci ti něco říct o samotě.
O samotě? A co?
Prostě přijď sám, zlato.
Zlato!
Zlato, jsem doma!
Kde jsi? Jsem doma! Kde…
- Jsi doma. - Ano.
Co?
Tos mě zavolala uprostřed dne jen kvůli tomuhle?
Nemohla jsem se dočkat.
Rychle se převleč. Dojdu se opláchnout.
Ne.
To je pro tebe.
Co?
Jak to myslíš?
Slíbils mi to.
Nebo jsi zapomněl?
Co jsem slíbil…
To ne! Paní Hoová?
Přesně tak.
Koupila si moje zboží.
A taky nás představila Královskému klubu.
To snad ne!
To do ní udeřil blesk? Co že se tak najednou rozmyslela?
Jestli mi nevěříš, zavolám jí.
To není třeba. Počkej.
Vážně chceš, abych…
To nemůžu.
Tak šup, převleč se.
Budeš tančit jen v té košilce.
Až zapadne slunce, bude zima.
Prosím, zlato.
Nemám moc času.
Jak se teď cítíš?
Stydím se.
A?
Lituju toho.
Tak ten pocit nezapomeň.
Jestli zase vezmeš zpátky svoje slovo, donutím tě si to obléct!
Takže si to oblékat nemusím?
Nemusím tancovat, že ne?
Zapni si košili, než se rozmyslím.
Naobědváme se venku.
Vydělávám hezké peníze.
Zvu tě.
Zlato, počkej. Ještě jsem si nedopnul… Počkej.
Dále uvidíte.
K překvapení místních vypukl v Oksanu v Severní Čolle požár,
pravděpodobně šlo o žhářství.
Rodina pana O byla v době požáru v domě
a utrpěla vážná zranění. Jsou v kritickém stavu…
Případ žhářství.
Chudák detektiv, co to řeší.
Už se nevyspí.
Řešil jste někdy žhářství?
Ano.
Ne.
Žádné žhářství jsme tu neměli.
Kumdže je známé tím, že nic takového nezažilo.
Přesně.
Kapitáne, nebyl jeden takový případ, když jste začínal?
Ten případ sériového žháře.
Když jste začínal? To muselo být tak před 30 lety.
Ano. Měli jsme jeden případ.
Ale o ten požár ani nešlo.
Přestaňte se vykecávat!
Skliďte to.
Ani nedojedl.
Nějak se do to dotklo.
Nejspíš ho ten případ pořád štve.
Zůstal nevyřešený.
Toho žháře nechytili?
Ani nevím, jestli je to žhář, nebo únosce.
- Únosce? - Ano.
Někdo ve městě založil požár
a v nastalém chaosu unesl děti.
Jenom novorozence.
VYŠETŘOVACÍ ZPRÁVA
BĚHEM POŽÁRU ZMIZEL 70DENNÍ NOVOROZENEC
VELMI PRAVDĚPODOBNĚ ŽHÁŘSTVÍ
NEVYŘEŠENÝ PŘÍPAD
PAPÍRNICTVÍ
Nakreslit rodinu?
- Pozor, schod, lásko. - Hlupáčku.
Čong-suk.
Ahoj, Čong-suk.
Konečně budu táta.
- Co? - Dnes byla na kontrole.
Už je to šest týdnů. Koupili jsme pár věcí pro miminko.
Po osmi letech snažení po svatbě
konečně čekáme miminko.
Výsledky kontroly nebyly moc dobré, takže jsem neměl velká očekávání.
Podle doktora je to zázrak.
Zlato.
Proč to všechno vyprávíš?
Co?
Vždyť je to Čong-suk.
Dojdu pro auto.
Co? Dobře.
Blahopřeju.
Po osmi letech snažení
jsi zázračně otěhotněla.
Vím, co si myslíš, ale to dítě je In-teho. Jsem si jista.
Tak nic neříkej.
Neprospělo by to ani jedné z nás.
„Ani jedné“?
Zlato!
Počkej.
Jo.
S In-tem jsme na to dítě čekali tak dlouho.
Musíš ochránit svou rodinu
a já zase tu svou.
Nemám pravdu?
- Jo. - Tak jo. Tentokrát
se spojí a ochrání Zemi!
Ochránce vesmíru Voltron! Spojení!
Nohy jsou hotovy.
Ahoj.
Mami, táta mě vyzvedl ze školy.
Tak šup.
Mami.
Něco jsem Min-hovi napekla a on se vrátil ruku v ruce se Song-sunem.
Vyzvedl ho ze školy.
Chtěla jsem mu dát pořádnou facku, ale byl u toho Min-ho.
Nic před Min-hem neříkej.
Postarám se o to.
Song-su.
Promluvme si.
Teď?
Ano, teď.
Hned se vrátím.
Proč ses beze slova vrátil?
Mámu to rozhodilo.
Když jsem šel z pohovoru, vyzvedl jsem Min-ha, stýskalo se mi.
Proč? Copak sem nemůžu? Přišel jsem k sobě domů za svým dítětem.
Jak to, že necítíš špetku studu?
Necítím špetku studu?
Kdybych stud necítil,
tak by to pro mě nebylo tak těžký.
Vůbec netušíš,
jak mi bylo smutno a hrozně,
že musím z domu odejít.
- Co? - Lidi to překvapuje, když o tom mluvím.
Říkají, že neexistuje chlap,
co by v životě nepodvedl ženu.
To myslíš vážně?
Snažím se říct tohle.
Nebyl to vášnivý vztah.
Stalo se to jen jednou.
Byla to chyba. Můžeme to přestat řešit?
Co když to neskončilo?
Jak to myslíš?
Mi-hwa…
je těhotná.
Jak se cítíš?
No a co? Určitě je to In-teho.
I kdyby ne, je mi to jedno.
- Je ti to jedno? - Jo.
Min-ho je moje jediný dítě.
A a ty moje jediná žena.
To mě má dojmout?
Čong-suk.
Nechme toho.
Měla bys vědět, jak neřešit chybu a jít dál.
Není moc chytrý se mě snažit naštvat.
Co bude s Min-hem, když naše manželství skončí?
Co?
Pamatuješ, jak máma řekla, že jsi taková skleslá,
protože tě vychovala jenom matka?
Chceš snad, aby se tohle stalo Min-hovi?
Co to…
Hej, Han Čong-suk!
Pro dnešek odejdu.
Promysli to.
Myslíš si, že můžeš Min-hovi ublížit, když je nejšťastnější s tátou?
Mami, kde je táta?
Min-ho.
Táta musel narychlo odejít, něco se přihodilo.
Ani se nerozloučil?
Zase brzy přijde.
Řekl, že než půjde, uloží mě.
Slíbil mi to.
Neplakej, Min-ho.
Máš hotové úkoly na zítra?
Ne.
Musím vybarvit ten obrázek.
Tak šup.
Mimochodem, mami,
můžeme od teď žít s tátou?
Cože?
Táta říkal,
že si najde práci v Kumdže.
Až si tu najde práci,
tak spolu můžeme žít, že jo?
Běž do pokoje a udělej si úkoly, hochu.
Jinak probdíš celou noc.
Tak jo.
Mami.
Můžu jít ven na vzduch?
Dobře.
Projdi se po městě.
Určitě je ti hrozně.
Brzy se vrátím.
Jejda.
- Promiňte. - To nic. Jsi v pořádku?
Promiňte.
Jsi v pořádku?
Říkal jsem ti, ať koukáš na cestu.
Jste v pořádku?
Vypadáte opile.
Už roky někoho hledám.
Proto jsem se sem přistěhoval.
Přes deset let se za tím ženu v naději, že je to odpověď, co hledám.
Ale našel jsem úplně jinou pravdu.
A moje vyšetřování se musí vydat jiným směrem.
Nevím, jestli je to správné.
Připadám si ztracený.
Já taky.
Celý svůj život se jenom starám o rodinu.
Ale stalo se něco nepředstavitelného.
A já se teď musím rozhodnout.
Ale nevím…
co zvolit,
aby byl syn šťastný.
Zeptala jste se ho?
Co by vlastně chtěl.
Místo abyste hádala…
měla byste se syna zeptat.
I když to bude bolet, nebudete si to tak vyčítat.
Je to to nejmenší, co můžete udělat.
Min-ho.
To jsme byli na pikniku u jezera Sojang.
Jo.
MOJE RODINA
Min-ho.
Kdy jsi nejšťastnější?
Když je naše rodina takhle pohromadě?
Ano.
Když jsme spolu, jsme šťastní.
Když se táta smál, tak ty taky.
A když ses smála ty, tak já taky.
Četl jsem to v jedné knížce.
„Šťastný člověk přináší štěstí i ostatním.“
Zkus to.
Dívej se.
Drž ho jako háček.
Ruku měj rovnoběžně s vodou
a takhle hoď. Rozumíš?
Mami, vidělas to?
Když budeš víc cvičit, poskočí třikrát.
Povede se mi to ještě dneska.
- Na. Cvič. - Tak jo.
Děkuju.
Vím, že to nebylo snadné.
Nebylo to snadné,
ale asi to byla správná volba.
Když jsme tu byli posledně, moc jsme si to užili.
Vzpomínáš?
Min-ho mi řekl,
že když se usmíváš, tak já taky.
A když se usmívám já, tak i on.
V jedné knížce četl, že šťastný člověk přináší štěstí i ostatním.
Ale…
myslím, že neštěstí se šíří víc.
Ode dne, co jsem tě s Mi-hwou přistihla,
jsem se nedokázala od srdce zasmát.
Odteď se smát zas můžeme.
Teď…
mě tvůj úsměv znechucuje.
Cože?
Když budu nešťastná, Min-ho to pozná.
To nemůžu dovolit.
Co to děláš?
Myslel jsem, že ses rozmyslela.
Tos mi chtěla říct tyhle kraviny?
Zešílelas?
Chci, abys cítil bolest.
Cože?
Chci, aby sis pamatoval,
o cos přišel, a roky cítil bolest.
Hele, Han Čong-suk.
Teď…
vypadni z mýho života.
Rozvedeme se.
OBCHOD SE VŠÍ POČESTNOSTÍ
Nemůžeme pro ni něco udělat?
Co jí někoho dohodit?
Říká se, že bolest ze staré lásky vyléčí jedině nová láska.
Mohl byste zítra přijít ke mně domů?
Co prosím?
Nepřijde ti ten policajt děsivej?
Je trochu děsivej, protože moc nemluví a je vážnej.
Mám naplánovaný prodej, ale něco mi do toho vlezlo.
Nemohly byste tam jít místo mě?
Budeme pracovat, ale zároveň si uděláme výlet.
Vyčistíme si hlavu.
Jsme ze Snového prádýlka.
- Hej! - Pusť mě!
Ne!
To ne!
Mohla bych se zeptat,
koho to ve městě hledáte?
Mohla by vám pomoct.
Překlad titulků: Pavlína Tajnerová