ЧЕСНИЙ БІЗНЕС
-Яка ганьба! -Отакої.
-Вона тут. -Який псих це зробив?
Я знаю!
Нащо комусь таке писати на чужому будинку?
А що там написано?
Яка ж ти тупа.
Написано «С, Е, КС».
А що таке «С, Е, КС»?
Ой, бо…
Я не знаю.
Чон-Сук, що воно значить?
Це значить…
А я знаю, що це значить.
С…
-Що? -Сорочка?
-С… -Нормально скажи.
Секс!
Яка безсоромність. Перестань.
Яка падлюка таке написала?
Вандал — це проблема, звісно,
але справжня проблема тут — це Чон-Сук.
Що?
Я тільки вчора почула, чим ти займаєшся.
Це сталося тому, що ти продаєш ганебні штуковини.
Ти ж їх більше не продаватимеш, правда?
Я продаватиму.
Що?
Так я можу сплачувати оренду.
Ти товстошкіра?
Сплачувати оренду — не подвиг.
Чому з усієї можливої роботи ти обрала саме цю?
А й справді.
Сон-Су знає? Він це терпить?
Останнім часом я його не бачила.
Він десь поїхав?
Я витру цей напис.
А який у цьому сенс?
Продаватимеш ті сороміцькі штуки — напишуть ще раз і ще.
І то правда.
Бо винуватця ще не спіймали.
-Я… -Це правда.
Мама.
Що?
Пані.
Добридень.
-Мамо. -Що?
Боїшся, що потрощу цю бридоту?
А Сон-Су знає, що ти блукаєш ночами й торгуєш таким?
Це тому він не приходить додому?
Не тому.
Звісно, тому!
Я знала, що щось не так.
Нехай він безвідповідальний,
але він не з тих, хто тікає з дому.
Це навіть для мене жахливий шок.
-Уявляю, як він почувався. -Усе зовсім не так!
А як?
Сон-Су…
мене зрадив.
Я дізналася. Тому він і пішов.
Що?
Не турбуйтеся, мамо.
Я сама виховаю Мін-Хо.
Що ти говориш?
Хочеш сказати, що розлучишся з Сон-Су?
Як ти виховуватимеш дитину самотужки?
Продаючи цю огидну вульгарщину?
Що значить — огидну?
Ці товари не огидні.
Вони можуть бути корисні у шлюбі.
Аякже.
Дивлячись на вас із Сон-Су, я не бачу,
щоб ці речі якось допомогли вашому шлюбові.
Нехай інші люди, але як ви можете таке казати?
Я щойно розповіла,
що Сон-Су зрадив мене з іншою жінкою!
Через нього я в розпачі,
а ви думаєте, що найбільша проблема — в цій роботі?
Бо так і є!
Я не доглядатиму за Мін-Хо, якщо ти не схаменешся.
Ти сказала, що виховаєш його самотужки.
Побачимо, як тобі це вдасться.
ПОЛІЦІЙНИЙ ВІДДІЛОК КИМДЖЕ
Де він подівся?
Алло.
Вандалізм?
Хтось написав на стіні?
А що написали?
Що ви кажете?
Ясно. Дякую.
От уже.
Що сталося?
Знову проблема, повʼязана з Хан Чон-Сук.
Хтось написав
слово «секс» на стіні їхнього будинку.
-Секс? -Так.
Хазяїн затявся знайти винуватця.
Це ж треба.
Я так і думав, що продаж товарів для дорослих — це погано.
Може, вона ті штуки продавала і вляпалася
в якусь інтрижку на свою голову?
Немає доказів.
Цього не може бути.
Ловити вандала прикольно,
але в мене купа мороки зі звітністю.
Уся ця робота мене вбʼє. Правда ж, детективе Кім?
Піду гляну, що там.
Це досьє з відділка, так?
Піду на місце злочину.
Це щось новеньке.
Зазвичай він так не горить працювати.
-Здається, я знаю причину. -Знаєш?
Однієї банки досить?
Так. Скільки з мене?
Тринадцять тисяч.
Що?
А по пів банки продаєте?
За 30 років, що я тут працюю, ніхто ще не просив пів банки.
-Я покладу щітку безплатно. -Поклади.
Прошу.
-Дякую. -Нема за що. Удачі.
Вам теж удачі.
Мені її жаль.
Надіюся, того вандала скоро спіймають.
Згоден.
Вітаю.
Коли ви востаннє бачили цю стіну без напису?
Я прийшла додому приблизно о 22:00.
А мій син побачив напис десь о 8:20 наступного ранку.
Певно, написали вночі.
Ви нікого не помітили у дворі?
Зовсім нікого.
Хтось міг зачаїти на вас образу?
-Образу? -Так.
Судячи з почерку,
це зробила людина, яка має на вас зуб.
Може, хтось повʼязаний з вашою торгівлею?
Сусід чи якась ваша приятелька?
Ні.
Ніхто не ставиться до мого бізнесу прихильно,
але навряд чи хтось би на таке пішов.
Гадки не маю, хто це.
Вибачте,
а можна вже прибрати напис?
Місце злочину краще не чіпати.
Зрозуміло.
Боїтеся, що інші вас осудять?
Насправді тому,
що скоро мій син прийде зі школи.
Я йому сказала, що це дрібниця, але якщо напис не зникне,
він стривожиться.
Я зробив достатньо знімків.
Можете прибирати.
Дякую, детективе.
Прошу.
Ви не мусите допомагати.
Ваша дитина скоро прийде.
Я зафарбую лише вгорі.
Мамо.
Мін-Хо.
Яке полегшення, що ми встигли до його повернення.
Дуже вам дякую.
Нема за що.
Привіт, Мін-Хо.
Пане, а ви хто?
Це полісмен.
Він упіймає того, хто помалював нам стіну.
Ясно.
Коли щось зʼясую, я з вами звʼяжуся.
Добре.
Писульок уже нема.
Так. Я ж тобі казала, дрібниці.
Навіть чистіше стало.
Вибачте, а хтось купував недавно таку червону фарбу?
Дайте подумаю.
Пан Кім — штукатур, він багато купує.
Пан Пак шаленіє від виборчої кампанії,
купив різні кольори, щоб фарбувати паркани.
Пригощайтеся.
Це кава. Я знаю, ви любите.
Дякую.
Гаряча.
Продавець рису теж недавно ввечері купив.
А памʼятаєте, коли це було?
Точно не скажу.
Коли показували те шоу.
Як воно називалося?
З Соном Бом-Су.
Ну от, будь ласка.
«Тваринна вікторина».
Обережніше! Розлилося.
Взуття таке старе, що на ньому не видно.
Викинь його нарешті. Дістали мене ці армійські чоботи.
Вони ще нормальні. Нащо викидати?
-Таких чоботів тепер ніде не знайдеш. -Та годі вже.
Детективе, а ви де служили?
Я був у 38-му штурмовому загоні піхотної дивізії.
Я навчався в поліційній академії.
Та невже?
Тоді ви еліта.
А в моїй дивізії
всі були завзятіші, ніж в інших, тому її називали «дивізія воїнів».
Навіть у крижаній холоднечі провінції Канвон я ходив у цьому взутті.
Дістали вже ці чоботи й оповідки.
Просто відповідай на його питання.
Добре.
На чому я зупинився?
Коли продавець рису купив фарбу?
Це було, коли показували «Тваринну вікторину».
Десь між 19:00 та 20:00.
Цікаво, навіщо
продавцеві рису знадобилася фарба.
Дуже підозріло.
Нічого підозрілого, чорт забирай!
ХТО СМІТИТЬ, ТОЙ — СМІТТЯ!
Ви бачите, мені сміття під крамницю кидають?
Я був такий розлючений, що намалював табличку!
Як ви можете мене підозрювати?
Скажіть. Хто вже намолов, що це я?
Тут же всі всіх знають.
Як мене бісить, коли поза очі перемивають кістки.
Хто це?
Хто тут свинячить постійно?
Прокляття.
-Мамо. -Що?
Мабуть, буде смачно.
Так.
А коли бабуся прийде?
Вона сьогодні не зможе прийти.
Сьогодні з тобою побуду я.
Ти не підеш сьогодні на роботу?
Точно.
Мін-Хо, скільки шматочків хочеш?
Три?
Спочатку дороби уроки.
Добре.
Алло.
Чон-Сук, це я!
Ти завтра по обіді вільна?
Для тебе є робота.
Робота?
Так. Я знаю жінку, в якої своя крамниця товарів для вʼязання.
Я їй про нас розповіла.
Вона нас пустить поторгувати у крамниці ближче до закриття.
У неї чимало клієнток.
Прийдете з пані О?
Проблема в тому…
Думаю, що не зможу.
Що? Чому?
Насправді…
нема кому посидіти з Мін-Хо.
Моя мама більше не зможе.
О ні! Що ж тобі робити?
Я б його залишила на свого чоловіка.
Але в нас немовля, а в хаті дуже тісно.
Є ідея!
Може, попросиш Чу-Рі з ним посидіти?
Мені незручно просити людину, в якої є своя справа.
Пошукаю якесь інше рішення.
Бувай.
Як ти можеш усміхатися?
Що?
Інших дітей посадили парами «хлопчик–дівчинка»,
а ми — пара «хлопчик–хлопчик».
Нам страшенно не пощастило.
Тому як ти можеш усміхатися?
А чому це не пощастило?
Я радий, що мене посадили з тобою, Тон-У.
Чесно?
Мабуть, мене люблять люди різної статі й віку.
Мін-Хо.
Мама!
Ти прийшла мене забрати?
-Це твій друг? -Так.
Вітаю. Я Чан Тон-У, номер 11 у третій групі першого класу.
Я однокласник Мін-Хо.
Приємно познайомитися.
А я тебе раніше не могла бачити?
-Думаєте, ви бачили мене по телику? -Що?
Я часто чую, що схожий на дитину-актора.
Тоді зрозуміло.
Але ні, не по телику.
Тон-У.
Чон-Сук!
То це твій син, Чу-Рі.
А це — мій.
-Вони однокласники. -Серйозно?
Кава для Чон-Сук, какао для хлопців.
Дякую.
Це прекрасно.
Я не знала, що вони в одному класі.
Я теж не знала.
Я бачу, ви подружилися.
Так, ми дружимо.
Я б так не сказав.
Ми потроху знайомимося.
Що?
Сьогодні Йон-Пок заходила.
Каже, знайшла точку для продажу, але тобі потрібна няня.
Так. Ну…
Якщо ти нікого не знайшла, залишай його тут.
Я не можу. Ти ж працюєш.
Я все одно щодня працюю і дивлюся за малим.
До того ж вони однокласники.
Поладнають між собою.
Не турбуйся. Йди.
Все одно.
Залишайте його з нами.
Догляд за дітьми — це спільне завдання.
Сьогодні вам допомогли, а завтра допоможете ви.
-Де ти це прочитав? -У березневому випуску жіночого журналу.
Тобі вже пора. Бо спізнишся.
Отакої.
Мін-Хо, слухайся, добре?
Я заберу тебе, коли закінчу роботу.
-Добре. -Гаразд.
Дуже тобі дякую.
-Усе, біжи! -Дякую.
«Острів скарбів».
Можна на завивку?
Авжеж. Проходьте, сідайте.
-Слухай. -Що?
Я скажу тобі зараз, бо все одно ти дізнаєшся.
Моя мама — одинока.
Ясно.
Але вона виховує мене в любові.
Якщо ти її зневажатимеш за те, що вона одинока мама,
я тебе провчу.
-Але… -Що?
Що таке одинока мама?
-Читай свій комікс. -Добре.
Ти тільки один продала?
Пощастило продати один.
Я теж один продала завдяки вам, дівчата.
Прийшли. Я продала аж два,
пригощаю рибним пирогом.
-Рибним пирогом? -Так.
На тій ятці з вуличною їжею?
Так.
Ви ще ніколи не куштували?
Я виросла в манірній родині.
Тому ніколи не їла, стоячи на вулиці.
У тебе справді така аура.
Як у дочки дворянина.
Ну, може, хоч шматочок скуштуєш?
Ця простолюдинка вмирає з голоду.
Та перестань.
Ходімо! Не зважайте на мене.
Добре.
Здається, міледі смакує рибний пиріг.
Мене це бісить.
Я 50 років прожила, не знаючи цього смаку.
Мін-Хо зараз у Чу-Рі, так?
Так.
Мене турбує майбутнє.
Хай навіть робочий графік гнучкий порівняно з іншими роботами,
тобі знадобиться нянька на пообіддя й вечори.
З твоєю матірʼю щось сталося? Раніше вона тебе виручала.
Вона дізналася про цю роботу.
І їй вона огидна.
О ні.
Ти, мабуть, страшенно пригнічена.
Чон-Сук!
Той чоловік…
Чоловік тієї гадюки, так?
-Вибачте, я на хвилинку. -Давай.
Ін-Тхе.
Як чудово.
А я хотів з тобою побачитися.
Чому?
Ти продаєш товари вдома.
Думав запропонувати свій дім.
Твій дім?
Особлива подія до дня народження Мі-Хва.
Подумав, що й тобі це вигідно.
І ми хочемо додати гостроти стосункам.
Ти знаєш, ми намагаємося завагітніти.
Стараємося, але нічого не виходить.
Мі-Хва не дуже цікавиться цим ділом.
Це вона так сказала?
Що її не цікавить секс?
Що?
-Я не зможу. -Чому?
Вибачте.
А можна я поторгую у вас замість Чон-Сук?
Ти дуже зайнята?
Авжеж, зайнята. У неї щільний графік.
А я займаюся тим самим. І продавати вмію класно.
Було б чудово, якби ви змогли!
Ось моя візитка.
Будь ласка, подзвоніть.
Дякую.
Чон-Сук, ми з тобою ще побачимося.
Добре.
-До побачення. -Бувайте.
Бувайте.
Ти не мусила цього робити.
А чому? Це нагода заробити грошенят.
У мене язик підвішений.
Я з них усе витрушу.
Так, довірся Йон-Пок. І не турбуйся.
Точно.
Тобі так весело було?
Так, я читав «Острів скарбів» і дитячий журнал Youth JoongAng.
І навіть їв карі!
Мама Тон-У запрошувала мене приходити ще.
-Справді? -Так.
Що це?
Це від тата!
Напевно, подарунок мені!
ВІД КОГО: КВОН СОН-СУ КОМУ: КВОН МІН-ХО
Це Вольтрон.
Тут і лист є.
Мамо, давай разом почитаємо.
Давай.
Я прочитаю вголос.
Добре.
«Мін-Хо, це тато.
Я купив тобі цю іграшку, бо памʼятаю, що ти хотів Вольтрона.
Я дуже заздрю цьому роботу.
Цей робот може гратися
і засинати з Мін-Хо.
Я вірю, що настане день, коли я знову зможу бути поряд з тобою.
Я знаю, що так і буде.
Я люблю тебе, Мін-Хо.
І мамі перекажи, що я її люблю».
Вибачте?
Пробачте!
Так!
Здрастуйте.
У вас песик, здається, розлючений.
Може, посадите його на ланцюг?
Не бійтеся. Поппі не кусається.
Він дуже лагідний пес.
Зрозуміло.
Чорт забирай! Дуже лагідний пес, аякже!
Ой, жах! Ти дуже постраждала?
Я боляче вдарилася дупою.
Зовсім не можу рухатися.
Що мені робити з торгівлею у твоєї подруги?
Це сьогодні ввечері, скасувати я не можу.
Я хотіла попросити пані О,
але чомусь саме сьогодні в неї зустріч Королівського клубу.
Я піду.
Підеш? Ти витримаєш?
Так.
Не переживай. Відпочинь.
Бувай.
Допоможи мені.
-Дай спертися. -Тримаю.
Чого ми телефон сюди поставили?
-Ой, ні. -Тихенько.
Як боляче!
Дуже болить?
А що?
У тебе сльози в очах?
Вибач, люба.
Якби в мене була добре оплачувана робота, цього б не сталося.
Та нічого. Ти про що взагалі?
Просто не пощастило.
Ні, це тому, що я поганий чоловік. Вибач.
-Ніжніше. -Я ніжно.
Я дістану тобі ліки й знеболювальні пластирі.
Знеболювальні пластирі потрібні.
А щось із їжі принести?
Мені треба їсти, але апетиту нема.
Купити бананів? Ти їх любиш.
Але вони дорогі.
Про гроші не думай.
Справді. Я хвора. Піди купи бананів і дітям дай кілька.
Добре. Принесу, я туди й назад.
У мене найкращий на світі чоловік.
Але…
у тебе є гроші?
Гроші?
Подивися в кишені куртки.
-Візьми не більше 3 000 вон. -Цього вистачить.
Решту я принесу.
Тримайся. Я кулею, туди й назад.
Люба, справді, пробач мені.
Я тебе люблю.
Мені йому подякувати
чи проклясти?
З ним ніколи не знаєш напевне.
-Дякую. -Приходьте ще!
Можна підстригтися?
Вибачте. Багато жінок чекають на завивку.
Підстрижу вас наступного разу. Вибачте!
Чон-Сук.
У колеги виникла невідкладна проблема.
Я взяла Мін-Хо, бо не знайшла йому няньки.
Добре зробила.
Мін-Хо, давно не бачилися.
Добрий день.
Любий, хто це?
Це…
Чон-Сук. А чому ти…
Я запросив її, щоб зробити тобі сюрприз.
Ти казала, твоїм подругам сподобалися б товари Чон-Сук.
Треба було спершу поговорити зі мною.
Чон-Сук, напевно, не хотіла йти.
Якщо тобі незручно, ти можеш піти.
Я нормально сприйму.
Я теж сприймаю нормально.
Це мій заробіток.
Бачиш? Усе ж добре.
Мін-Хо.
Поки твоя мама попрацює, ми підемо в кіно.
Зараз показують цікавий комедійний жахастик.
Ух ти.
Мамо, можна піти?
Ідіть.
Погнали!
-До зустрічі. -Добре.
Мені можна зайти, так?
Авжеж.
Що таке, Мін-Хо?
Хочеш попкорну?
Коли тато повернеться?
Я й сам не знаю.
Бабуся мені сказала,
що для тата в Кимдже не залишилося роботи.
Напевно, тому він не може прийти додому.
Якщо багато їстимеш і будеш здоровий,
тато неодмінно прийде, і ви скоро побачитеся.
А після цього хто хоче попкорну?
-Я туди й назад. -Добре.
Вибачте.
Він поїхав. І вгадай куди.
-Куди? -У Париж.
-Париж? -Париж?
-Ого. -Привезе мені подарунок.
-Я заздрю. -Ти хоч знаєш, де той Париж?
-Знаю. Просто ніколи не була. -Де?
-Ти не знаєш! -Не дражнися.
-Вона не знає. -Взагалі не знає країн.
-А довго туди їхати? -Шість днів.
-Ого. -Нічого собі.
-Так. -Справді?
Ви з Мі-Хва ходили до старшої школи, так?
А ми з нею вчилися в початковій і середній.
Мі-Хва про тебе багато розповідала.
Ти ще й з її чоловіком дружиш.
Так, ми дружимо змалечку.
-Ясно. -Он воно як.
Мі-Хва так раптово оголосила, що виходить заміж, я була шокована.
Ти, певно, знаєш,
що її чоловіки не цікавлять.
Вона трохи святенниця, так?
Так, я знаю.
Ну що, а тепер ми поговоримо про справи дорослих.
-До справи! -Скажи чесно.
Після того, як вийшла заміж,
тебе тягнуло до якогось іншого чоловіка?
Що?
Невже ніколи не кортіло переспати з іншим?
Чому ти задумалася? Що, таки кортіло?
Перестаньте вже нарешті.
Вона розізлилася?
Яка вона мила.
Зовсім не змінилася. Така сама, як завжди.
Чон-Сук.
Покажи нам свої товари.
Так. Почнемо?
У цій сцені, отут.
-Дивися! -У тій!
Вибачте.
Мін-Хо.
Квоне Мін-Хо?
-Мін-Хо. -Та сядьте вже.
Пробачте.
Ви не бачили тут хлопчика з іграшкою?
Не бачила.
Мін-Хо! Квоне Мін-Хо!
-Нам не видно. -Даруйте.
Відійдіть!
Сядьте. Він, мабуть, вийшов покурити.
Йому вісім років.
Звільніть прохід.
Його тут явно немає. Ідіть, не заважайте людям.
-Боже. -От лихо.
Я купила стільки красивих штучок.
Щиро вам дякую.
Мі-Хва, мені в тебе дуже сподобалося.
-Мені теж. -І мені.
Я хочу запросити Чон-Сук і на свій день народження.
Добре, телефонуйте.
-До зустрічі. -Бувайте.
-Побачимося. -До зустрічі. На все добре.
-Дякую. -Бувай!
-Бережи себе. -Ви теж!
Чон-Сук, ти чудово попрацювала.
По-моєму, в тебе до цього є хист.
Я й не знала, що ти така красномовна.
Ми так давно знайомі.
А виявляється, ти не все про мене знала.
Але зрештою,
у мене з тобою те саме.
Мін-Хо!
Мін-Хо? Мін-Хо!
-Ін-Тхе? -Мін-Хо не тут?
А чому він має тут бути?
Де Мін-Хо?
Де мій син?
Я записав кілька пунктів.
Проконсультуйтеся з криміналістами.
-Потім можете йти. -Так, пане.
Я розберуся з цим і піду.
Так.
Детектив Кім.
Заява про зникнення дитини?
Кажіть.
Мін-Хо.
Мін-Хо прийшов?
Ні.
Його ніде немає.
Я була скрізь, де він міг би бути.
Я подзвонила в поліцію, його неодмінно скоро знайдуть.
-Чон-Сук. -Чому ти залишив його самого?
Я вийшов на хвилину, купити йому попкорн.
Не думав, що за цей час він може отак зникнути.
Ти ніколи нічого не знаєш.
Не бачиш, що коїться
прямо в тебе під носом.
Чон-Сук, заспокойся.
Не чіпай мене!
Мій Мін-Хо.
Мін-Хо. Що мені робити?
Ще раз мені все розкажи.
Як це сталося?
Мін-Хо сказав, що хоче попкорну. Я попросив його зачекати там.
-Зачекати? -Так!
-Ти чітко сказав? -Чітко.
-І що? -Я приходжу, а його нема.
Ви щодо зниклої дитини?
-Так. -Куди він міг піти?
Тут його мати.
-Ти все обшукав? -Так.
Ще раз подумай, де він може бути.
Де він може бути?
Ти там скрізь пошукав? Добре перевірив?
Ви скрізь подивилися, де він міг би бути?
Так.
Я ходила в усі його улюблені куточки.
Пошукаймо ще раз у районі кінотеатру,
там, де він пропав.
Можливо, він там чекає.
Він ще ніколи ніде не бував сам, тільки в школі й удома.
Так темно. Він, мабуть, дуже наляканий.
Йому дуже холодно.
Я колись жив у США.
Там є великий парк розваг, Діснейленд.
Це містечко менше за той парк.
Я маю на увазі, що ми скоро його знайдемо.
Стійте! Там моя мама.
Мамо!
Мені подзвонив Ін-Тхе.
Як таке могло статися?
Я шукаю його з детективом.
Мін-Хо вже спати повинен.
Як ти могла потягти свою дитину на ту сороміцьку роботу?
А що мені залишалося?
Ви не хотіли з ним сидіти.
А грошей у мене ще немає.
Я тобі казала: покинь це.
Казала, що це гидко. Такий бруд!
Наче мало мені того, що моя дочка
торгує таким непристойним крамом!
Мене від цього аж трясе.
Мамо.
Тобі, може, грошей закортіло, але ти перейшла межу.
Що ти маєш, коли йдеш на таке заради заробітку?
Мати повинна поводитись як мати.
Ти геть сором утратила?
А ви?
Думаєте, ви поводитеся як мати?
-Що? -Я й так тут божеволію.
А ви мене ще більше раните грубими словами.
Невже матері так роблять?
Сама б посоромилася!
Мін-Хо!
Квоне Мін-Хо!
Мін-Хо!
Ви в порядку?
Так. Їдьмо, поки ще не запізно.
Мін-Хо.
Мін-Хо!
Пані Хан, ви йдіть у той бік, а я піду сюди.
Добре.
Мін-Хо.
Мін-Хо!
Мін-Хо.
-Можна спитати? -Авжеж.
Ви не бачили хлопчика, маленького, приблизно вісім років?
Мін-Хо!
Мін-Хо.
Ти хто така?
Вибачте.
Думаєш, вибачення досить? Як ти смієш тягти мого сина за руку?
Вибачте. Ми прийняли його за іншого.
Ходімо.
Де ж може бути Мін-Хо?
Останнім часом у нього були якісь проблеми?
Чи переживання?
Та ніби не було.
Крім розлуки з батьком,
Мін-Хо за ним скучав.
Може, він пішов шукати батька?
КИМДЖЕ КОЧУДЖАН
Мін-Хо!
Мама.
Що ти тут робиш? Я тебе скрізь шукаю.
Господи, ти холодний, як лід!
Вибач.
Чому ти сюди прийшов?
Батько тут більше не працює. Ти хіба не знаєш?
Я знаю. Я тому й прийшов.
Хотів зустрітися з директором.
Що?
Я хотів його попросити, щоб узяв тата назад на роботу.
Тоді ми зможемо знову жити разом.
Ось у чому причина?
Добре. Ти, мабуть, змерз.
Зараз.
Давай.
Вставай.
Ходімо.
Дуже вам дякую.
Ми дуже вчасно його знайшли.
Яке полегшення.
Ми знайшли його завдяки вам.
Коли я думала, що він пропав назавжди,
у мене в голові все перемішалося.
Вас би зрозуміли всі батьки.
Той розпач, коли пропадає дитина, от що я маю на увазі.
Авжеж.
Будь-яка мати почувалася б так само.
Ви приголомшена. Будь ласка, відпочиньте.
І обробіть собі щоку.
Будь ласка, бережіть себе.
Справді…
Я вам дуже вдячна.
ПЛАСТИР «НАНА»
Надівай ранець.
Ану.
Отак.
Розчешемося.
-Мамо. -Що?
А що в тебе з обличчям? Ти поранилася?
А, це?
Дрібниці.
Мін-Хо.
Забрати тебе зі школи?
Ні. Я пройдуся з Тон-У.
Поглянь на мене.
Потім — одразу додому, домовилися?
Більше ніколи нікуди не заходь, не попередивши мене.
Не буду, чесне слово.
Я вже піду.
На, візьми оце.
Гарного дня, після школи — зразу додому!
Чемно вітайся з людьми.
-Добре. -Іди.
Ледь не забула! Сьогодні ж…
Нічого собі.
Давно мені не платили зарплату.
Тут більше, ніж я сподівалася.
Я знаю.
І це все?
Коли приходять гроші,
їх треба вітати з ентузіазмом, щоб привабити ще більше грошей.
На, потримай.
Добре.
На рахунок «три»
голосно верещи й біжи праворуч.
Верещати? Добре.
Раз, два, три!
Божечку.
А хіба ти не пошкодила спину?
Ти трималася за неї, коли ми підіймалися сходами.
А твоя правда.
Очманіти. Я ж не прикидаюся.
Думаю, я чудом зцілилася, коли побачила гроші.
А що в тебе з обличчям?
Та це просто подряпина. Дрібниці.
Знаєш…
я дивлюся на цей конверт
і забуваю про всі свої проблеми.
Чон-Сук, а що ти хотіла зробити, коли тобі заплатять?
Піти на шопінг.
Шопінг?
Вітаю.
Я візьму оцей.
Цей ранець?
-З вас 28 000 вон. -Добре.
-Дякую вам. -До побачення.
-Я візьму оцей. -Добре.
Це для дочки, щоб уроки робила.
Ясно.
Купимо взуття.
У вас є розмір…
Чвінамуль, одну упаковку.
-Ну як я? -Красуня!
Купити їх?
Я візьму три.
Дякую.
Я пригощаю.
Зважую з походом, приходьте ще! Пообіцяйте!
-Погляньте. -Іншим разом.
-Приходьте. -Добре.
Любий, я така вдячна.
Тато?
Чого ви тут сидите?
Ваш дім не в цих краях.
-Чому ти вернулася? -Боялася, що ви така будете.
Ховатися мав би тато, а не ви.
Про те, що сталося.
Я подумала…
і зрозуміла, що була у твоєму віці, коли це сталося.
Мені було 32 роки.
Я все ще хотіла бути коханою.
Хотіла, щоб у мені бачили жінку.
Чон-Хо, як думаєш, що принесе тато?
Гумове взуття з логотипом поїзда. А ти?
Пакет карамельок.
Вашого тата не було кілька місяців, він нарешті приїде додому.
А вам подарунки важливіші?
Мамо, а ви хіба нічого не хочете?
Я хочу, щоб ваш батько повернувся, живий-здоровий.
Бути на заробітках там, де він нікого не знає,
мабуть, дуже нелегко.
Тато вдома!
-Тато! -Тато!
Ну як ви тут?
Добре.
Заходь.
Після гучних розмов про заробляння грошей у Сеулі,
про те, що приїде не з порожніми руками…
я не думала, що він говорив про руку іншої жінки у своїй руці.
У ті часи таке переживали багато жінок.
Я намагалася опанувати себе.
Мамо, я хочу пісяти.
Пісяти?
Це тато.
Що сталося? Чому ти так пізно?
Я ж тобі казав.
Ходімо, зайдемо. Скучила за мною?
Аякже.
Я не могла заборонити серцю
розбитися на мільйон шматочків.
Можете випрати ще й це?
Пані Лі?
Та як вона посміла, в моєму будинку?
Разом з одягом моїх дітей?
На мить я втратила самовладання.
Ти здуріла?
Гей!
-Пусти! -Давай!
Ти перша пусти, скажена курво!
Що ви тут влаштували?
З тобою все добре?
Дай подивлюся.
Йон-Току.
Не плач. Ходімо, зайдемо.
Не плач, добре?
Це тут!
Агов!
Мамо!
Мамочко.
Ходімо.
Мамо, а чому ви йдете у цей бік?
Хіба ми не додому?
Там більше не наш дім.
Ми втрьох тепер житимемо окремо.
Ти знаєш, що після того я жила краще за всіх.
Це шлях, який я обрала.
Та коли ставало непереливки, я гнівалася від образи сильніше,
ніж зазвичай.
Їхня сліпа хіть
знищила моє життя, мою сімʼю.
Мамо.
Ось чому
я не стерпіла,
коли побачила, що моя дочка продає товари,
які могла б носити така жінка.
Я тебе знаю.
Я знаю, ти це робиш задля виживання.
Моя нещасна дитино.
Коли я казала тобі якісь кривдні речі,
у мене серце кровʼю обливалося.
Але…
змиритися з таким було нелегко.
Дощ перестав.
Тебе, мабуть, Мін-Хо чекає. Іди додому!
Ось.
Що це?
Зарплатний день.
Хотіла купити кальсони, але взяла це.
Я застара для такого.
Та й показувати нема кому.
Це не для чиїхось очей!
Для себе носіть.
Мамо.
А куди ти так раптово пішла?
Та нікуди.
Чому ти не знімаєш ранець?
Подобається!
Хочу, щоб скоріше настало завтра!
Покажу Тон-У.
Хочеш?
Сам їж.
Піду помию посуд.
Глибоко в душі я знала про мамин біль.
Твій тато дуже пʼяний.
Ходімо всередину.
Після появи тієї жінки
мама завжди була виснажена.
Смуток, який вона несла в собі,
навіть мені, дитині, здавався дуже важким.
ПАРОВІ БУЛОЧКИ ТЕСОН
Чон-Сук.
Візьми булочку.
Мамо, а чому ви не їсте?
Це тобі.
А вам не важко?
Зовсім не важко.
За це ми зможемо купити рис і випічку, яку ти любиш.
Зовсім не важко.
Смачно.
Невже так смакує?
-Так. -Це ж треба. Їж повільно.
НЕ ТРИВОЖТЕСЯ ЗІЗНАЙТЕСЯ І ЗНАЙДІТЬ НАДІЮ
Я їй вірила, коли вона казала, що не важко.
А тепер, коли згадую,
я думаю, що хотіла в це вірити.
Чому вона витратила ці гроші, коли сама ледве животіє?
Поки я вірила, що з нею все добре, бо вона ж мама,
спливло багато часу.
Мабуть, весь той час вона була неймовірно самотня.
А тепер я теж мама, і мені
дуже боляче про це згадувати.
ЧЕСНИЙ БІЗНЕС
Здається, я знайшов злочинця.
І хто ж це?
Я долучуся до вас.
-Ура, чудово! -Так.
Я думаю, що вчотирьох ми багато досягнемо.
Це круто.
-Мамо, а яка в тебе робота? -Що?
«Анкета покупця жіночої білизни "Фантазія"».
Ми проводимо опитування щодо продажу наших товарів.
Я ж думала, вона вже отямилася.
Може, жінкам з містечка скликати загальні збори,
щоб змусити її покинути той бізнес?
Що вона робить?
«Закрити бізнес»?
Не закрию. Не можу!
Переклад субтитрів: Олена Любенко