O AFACERE VIRTUOASĂ
Ce rușine!
- Uite-o. - Ce nebun ar fi în stare să facă asta?
Știu ce zici!
Cine ar mâzgăli casa unui vecin?
- Ce scrie? - Ce proastă ești!
Scrie S-E-X.
- Și ce înseamnă S-E-X? - Aoleu!
Nu știu.
Jeong-suk, ce înseamnă?
Înseamnă…
Știu eu ce înseamnă.
Se…
Sec?
- S… - Zi cum trebuie!
- Sex! - Ce rușine! Nu mai spune!
Cine-i nemernicul care a scris asta?
Da, derbedeul trebuie prins,
dar adevărata problemă e Jeong-suk.
- Poftim? - Abia ieri am auzit cu ce te ocupi.
Ți s-a întâmplat fiindcă vinzi obiecte rușinoase.
N-o să continui, nu-i așa?
- Ba o să continui. - Ce?
Doar așa pot plăti chiria.
Ești o nerușinată! Nu-i mare scofală să plătești chiria.
- Nu puteai să te angajezi în altă parte? - Așa e.
Soțul tău știe? E de acord cu ce faci?
Nu l-am văzut în ultimul timp.
E plecat?
- O să curăț peretele. - Ce rost are?
Dacă o să vinzi porcării în continuare, o să se întâmple din nou!
- Așa e. - Derbedeul nu e de găsit.
O să…
Mamă…
- Doamnă… - Bună ziua!
- Mamă… - Te temi că o să-ți stric porcăriile?
Seong-su știe că pleci noaptea ca să le vinzi?
De asta nu mai dă pe acasă?
- Nu. - Ba da! Am presimțit că e ceva.
O fi el iresponsabil, dar n-ar pleca de acasă degeaba.
Sunt șocată.
- Îmi închipui cum s-a simțit. - Nu e așa!
Dar cum e?
Seong-su…
m-a înșelat și a plecat după ce am aflat.
Ce ai zis?
Nu-ți face griji, mamă. Pot să-l cresc pe Min-ho singură.
Cum adică?
Vrei să divorțezi de Seong-su?
Cum o să crești copilul singură?
Vânzând lucrurile astea vulgare și scârboase?
Cum adică scârboase?
Nu sunt scârboase deloc. Pot fi de ajutor în cuplu.
Vezi să nu! Se vede că pe tine te-au ajutat.
Căsnicia ta merge ca pe roate.
Cum poți să gândești așa?
Tocmai ți-am spus
că Seong-su m-a înșelat cu alta!
M-a făcut să sufăr și tu crezi că slujba mea e problema?
Da, fiindcă așa e! Dacă te ții de vânzări, refuz să mai am grijă de Min-ho.
Ai zis că poți să-l crești singură.
Să vedem cum te descurci!
SECȚIA DE POLIȚIE GEUMJE
Cine o fi?
Alo?
Distrugere?
Cineva a mâzgălit un perete?
Și ce scrie?
Cum ai zis?
Am înțeles. Mulțumesc!
- Ce s-a întâmplat? - Iar avem probleme cu Han Jeong-suk.
Cineva a scris…
„sex” pe peretele casei ei.
- Sex? - Da.
Proprietăreasa vrea neapărat să prindă făptașul.
Am zis eu că afacerea o să-i aducă belele!
Poate din cauza asta o fi intrat într-o relație amoroasă complicată?
- Ar fi ceva. - Nu prea cred.
Mi-ar plăcea să prind făptașul,
dar am multe pe cap la birou.
Hârțogăria ne omoară. Nu-i așa, inspectore Kim?
Mă duc eu.
Asta e reclamația, nu? Mă duc la fața locului.
Am trăit s-o văd și pe-asta! De obicei nu e atât de entuziasmat.
- Cred că știu de ce. - Da?
Una ajunge?
- Da. Cât face? - Face 13.000 de woni.
Cât?
Vindeți și jumătăți de cutii?
N-am mai auzit una ca asta în cei 30 de ani de când lucrez aici.
- Vă dau o pensulă gratis. - Pune-o aici.
Poftim!
- Mulțumesc! O zi bună! - Pentru puțin.
Mi-e milă de ea. Sper să-l prindă repede pe derbedeu.
De acord cu tine.
Cât era ceasul când ați văzut peretele nemâzgălit?
M-am întors aseară pe la 22:00.
Băiețelul meu a văzut scrisul pe la 08:20 în dimineața asta.
- S-a întâmplat peste noapte. - Ați auzit pe cineva intrând?
- Nu. - Vă poartă cineva pică?
- Pică? - Da.
Ținând seama de mesaj…
făptașul probabil că vă poartă pică.
Poate fi cineva de la firmă, un vecin sau chiar un prieten.
Nu.
Nimeni nu privește afacerea cu ochi buni, dar nu cred că ar merge atât de departe.
Chiar nu știu.
Nu vă supărați, pot să îl acopăr?
Peretele trebuie să rămână intact.
Vă faceți griji că veți fi criticată?
De fapt, se apropie ora la care se întoarce băiețelul meu.
S-ar putea să-și facă griji dacă vede că scrisul e tot aici.
Am făcut destule fotografii. Puteți să îl acoperiți.
- Mulțumesc, domnule inspector! - Pentru puțin.
Nu e nevoie să mă ajutați.
Fiul dv. o să ajungă în curând. O să văruiesc partea de sus.
Mamă!
Min-ho!
Mă bucur că am terminat înainte să vină. Vă mulțumesc mult!
Pentru puțin.
Salut, Min-ho!
Cine sunteți, domnule?
E polițist. O să-l prindă pe cel care a mâzgălit peretele.
O să vă contactez când aflu mai multe.
- Mâzgălitura a dispărut. - Da. Ți-am zis că nu e mare scofală.
E mai curat acum.
Nu vă supărați, a cumpărat cineva vopseaua asta roșie?
Să mă gândesc… Domnul Kim e tencuitor și cumpără multă.
Domnul Park e în campanie electorală
și a cumpărat mai multe culori ca să scrie pancartele.
Poftim! Am făcut cafea. Știu că vă place.
- Mulțumesc! - E fierbinte.
Vânzătorul de orez a cumpărat un tub aseară.
- Mai țineți minte când? - Nu știu sigur.
A fost în timpul emisiunii ăleia. Cum îi spune?
- Aia cu Son Beom-su. - Iar începi!
- Ghicește animalul! - Ai grijă! Ai vărsat-o.
Sunt atât de vechi, încât nu se vede. Aruncă-i! M-am săturat de bocancii tăi.
Sunt încă buni. De ce să-i arunc?
- Nu se mai fac bocanci ca ăștia. - Gata…
Domnule inspector, unde ați făcut armata?
Eu am fost la Regimentul 38 infanterie, compania de atac.
- Eu am făcut Academia de poliție. - Da?
Deci faceți parte din elită.
Noi eram cei mai devotați. Ni se spunea „compania războinicilor”.
Am mărșăluit în ele prin gerul din provincia Gangwon-do.
M-am săturat de poveștile astea. Răspunde-i domnului la întrebări!
Bine.
- Unde rămăsesem? - Când venit vânzătorul de orez aici?
În timpul emisiunii Ghicește animalul!
Deci între 19:00 și 20:00.
Oare la ce i-o fi trebuit tubul de vopsea?
E foarte suspect.
Nu e suspect deloc!
NU ARUNCAȚI GUNOI!
Vedeți că aruncă gunoi în fața magazinului meu?
M-am înfuriat și am scris semnul ăla! Cum puteți să mă bănuiți?
Cine v-a zis că am fost eu? Și, culmea, într-un oraș atât de mic!
Ce mă enervează toate bârfele astea!
Cine tot aruncă gunoaie aici?
- Mamă… - Da?
Ce bine arată!
- Când vine bunica? - Astăzi nu poate să vină.
- Rămân eu cu tine în seara asta. - Nu te duci la muncă?
Câte bucăți vrei, Min-ho?
Trei?
- Întâi termină-ți temele. - Bine.
- Alo? - Eu sunt, Jeong-suk!
Ești liberă mâine după-amiază? Avem o prezentare undeva.
O prezentare?
Da. O cunoștință de-a mea are un magazin de tricotaje. I-am zis de noi.
Putem merge acolo la ora închiderii. Are destul de multe cliente.
- Haideți și tu și Geum-hui! - Știi…
Nu cred că pot.
Ce? De ce nu?
Păi…
n-are cine să stea cu Min-ho.
Mama nu se mai poate ocupa de el.
Vai de mine! Și ce o să faci?
L-aș fi rugat pe soțul meu să aibă grijă de el,
dar avem un nou-născut acasă.
Mi-a venit o idee! De ce nu o rogi pe Ju-ri?
Nu vreau s-o deranjez de la muncă.
O să caut o altă soluție. Pa!
Cum poți să zâmbești?
Ceilalți băieți stau în bancă cu fete, dar pe noi ne-a așezat împreună.
Suntem foarte ghinioniști.
Cum poți să zâmbești?
De ce suntem ghinioniști? Mă bucur că ești colegul meu de bancă.
Serios? Înseamnă că le sunt simpatic băieților și fetelor deopotrivă.
- Min-ho! - Mami!
Ai venit după mine?
- E prietenul tău? - Da.
Bună ziua! Sunt Jang Dong-u, al 11-lea din clasa I C.
Sunt colegul lui de bancă.
Încântată de cunoștință! Nu cumva te-am mai văzut undeva?
Credeți că m-ați văzut la televizor? Mi se spune des că arăt ca un copil-actor.
Înțeleg…
dar nu cred că e cazul.
Dong-u!
- Jeong-suk! - Ju-ri, deci el e băiețelul tău.
Și el e al meu.
- Sunt colegi de bancă. - Zău?
Cafeaua e pentru Jeong-suk, iar ciocolata caldă, pentru băieți.
Mulțumesc!
- Ce mă bucur! Nu știam că sunt colegi. - Nici eu.
- Păreți apropiați. - Da, suntem.
Eu n-aș spune asta. Începem să ne cunoaștem.
Yeong-bok a trecut pe aici.
A zis că n-ai cu cine să lași copilul ca să mergi la muncă.
- Da… - Dacă n-ai găsit pe nimeni, lasă-l aici.
- În niciun caz! Muncești. - Muncesc și am grijă de al meu zilnic.
Și mai sunt și colegi de bancă!
Sigur o să se înțeleagă. Nu-ți face griji, du-te!
- Totuși… - Lăsați-l cu noi.
Copiii se cresc în comunitate.
Într-o zi primești ajutor, în altă zi oferi.
- De unde știi? - Din Lady Kyunghyang, numărul din martie.
- Fugi! O să întârzii. - Bine.
Min-ho, să fii cuminte. Vin să te iau imediat ce termin.
- Îți mulțumesc din suflet! - Fugi!
Insula comorilor!
- Îmi faceți un permanent? - Sigur. Luați loc!
- Auzi… - Da?
Îți spun de pe acum, fiindcă o să afli oricum.
Mama mă crește singură.
Dar să știi că mă crește cu iubire.
Dacă râzi de ea fiindcă e singură, îți arăt eu.
- Dar… - Ce-i?
Cum adică singură?
- Vezi-ți de revistă. - Bine.
Ai vândut doar un articol, nu?
- Da, am avut noroc. - Și eu am vândut unul datorită vouă.
Am ajuns. Eu am vândut două, așa că vă fac cinste cu odeng.
- Odeng? - Da.
- De la standul de acolo? - Da.
N-ați mai mâncat până acum?
Am crescut într-o familie cu pretenții.
N-am mâncat niciodată pe stradă.
Da, asta e impresia pe care o lași.
Parcă ai fi de viță nobilă.
Totuși, n-ai vrea să guști? Femeia asta simplă moare de foame.
Încetează și hai! Nu mă băga în seamă.
Așa mai merge!
Milady, văd că vă place.
Ce revoltată sunt! Am trăit 50 de ani fără să gust.
Min-ho e la Ju-ri?
Da.
Îmi fac griji.
Chiar dacă avem un program flexibil,
o să ai nevoie de cineva care să stea cu el după-amiaza și seara.
S-a întâmplat ceva cu mama ta? Ea stătea cu el.
A aflat cu ce mă ocup.
Urăște ideea.
Ce păcat!
Îmi închipui că ești supărată.
Jeong-suk!
- Bărbatul ăla e… - Soțul târfei, nu?
Scuzați-mă!
In-tae!
Ce mă bucur! Chiar voiam să te caut.
- De ce? - Pentru vânzările la domiciliu.
- Voiam să faci o prezentare și la noi. - La voi acasă?
Da, pentru ziua lui Mi-hwa. Cred că v-ar prinde bine.
Plus că am vrea să fim mai nebunatici. Nu reușim să facem un copil.
Încercăm, dar nu ne iese.
Mi-hwa nu prea pare interesată.
Asta ți-a spus?
Că n-o interesează sexul?
- Nu pot. - De ce?
Nu vă supărați, dar aș putea să vin eu în locul lui Jeong-suk.
- Ești foarte ocupată? - Normal. Are programul foarte încărcat.
Suntem colege. Și eu fac prezentări la fel de bune.
M-aș bucura dacă ați putea.
- Cartea mea de vizită… Contactați-mă! - Mulțumesc!
Jeong-suk, pe data viitoare!
- Pe curând! - La revedere!
Nu era nevoie.
De ce nu? Am ocazia să fac bani. Știi că sunt convingătoare.
O să le las la fundul gol, fără niciun ban.
Las-o în seama lui Yeong-bok și nu-ți face griji.
Și ți-a plăcut mult?
Da. Am citit Insula comorilor și Sonyeon JoongAng.
Am mâncat până și curry! Mama lui Dong-u mi-a zis să mai vin.
Așa ți-a zis?
Ce-i ăsta?
E de la tata. Sigur e un cadou pentru mine!
EXPEDITOR: KWON SEONG-SU DESTINATAR: KWON MIN-HO
E Voltron. Are și o scrisoare.
S-o citim împreună, mamă!
Bine.
O s-o citesc cu voce tare.
„Dragă Min-ho, sunt eu, tata.
Ți l-am cumpărat pe Voltron fiindcă mi-am amintit că ți-l doreai.
Invidiez robotul ăsta.
Poate să se joace
și să adoarmă cu Min-ho al meu.
Cred cu tărie că va veni o zi când voi fi iarăși lângă tine.
Sunt convins.
Te iubesc, Min-ho.
Spune-i și mamei că o iubesc.”
Doamnă!
- Doamnă! - Vin acum!
Bună ziua, doamnă!
Câinele are urechile ciulite. V-ar deranja să îl legați?
Nu vă faceți griji. Popi nu mușcă. E cel mai blând cățel.
Ce-i asta? E blând pe dracu'!
Vai de mine! Te-ai lovit tare?
Am căzut în fund.
Abia pot să mă mișc.
Ce să fac cu prezentarea pentru prietena ta?
E diseară și nu pot să anulez.
Voiam să o rog pe Geum-hui,
dar astăzi are o reuniune la Royal Club.
Mă duc eu.
- Te duci? O să te descurci? - Da.
Stai liniștită și odihnește-te. Pa!
- Vino și sprijină-mă! - Gata, te țin.
De ce am pus telefonul aici?
- Ușurel… - Doare!
Doare tare?
De ce?
- Ai lacrimi în ochi? - Iartă-mă, iubito!
Nimic nu s-ar fi întâmplat dacă aș fi câștigat bine.
Nu-i nimic. Ce încerci să spui?
- A fost ceasul rău. - Ba nu. E din cauză că sunt un soț rău.
- Ușurel! - Cu grijă…
- Mă duc să iau medicamente și plasturi. - Chiar am nevoie de plasturi.
Vrei să mănânci ceva anume?
- Ar trebui să mănânc, dar n-am poftă. - Vrei banane? Sunt preferatele tale.
- Dar sunt scumpe. - Nu contează.
Ai dreptate. Am dureri mari. Cumpără și pentru copii!
Bine. Dau o fugă la magazin.
Soțul meu e cel mai bun!
Dar…
ai tu bani?
Bani?
Caută în buzunarul de la geacă!
- Ia doar 3000 de woni! - Îmi ajung. O să-ți aduc restul.
Rezistă! Mă întorc cât ai clipi.
Iartă-mă, iubito! Te iubesc.
Să-i mulțumesc sau să-l ocărăsc?
Când e vorba de el, zău dacă știu!
- Mulțumesc! - Vă mai aștept!
- Mă tundeți și pe mine? - Îmi pare rău! Am prea multe cliente.
O să vă tund data viitoare.
Jeong-suk!
Colega mea are o problemă urgentă. N-aveam cu cine să-l las pe Min-ho.
Bine că l-ai adus! Min-ho, nu ne-am văzut de mult.
Bună ziua!
- Scumpule, cine e? - E…
- Jeong-suk, ce cauți… - Ea e invitata-surpriză la ziua ta.
Ai zis că prietenele tale vor să vadă produsele lui Jeong-suk.
Trebuia să mă întrebi întâi. Sunt sigură că Jeong-suk nu voia să vină.
- Dacă nu te simți bine, poți pleca. - E în regulă. Am nevoie de bani.
Vezi? E în regulă.
Min-ho, cât lucrează mama ta, hai să mergem la film.
A apărut Young-gu și Daeng Chil 4.
Mamă, îmi dai voie?
- Sigur. - Haide! Am plecat!
Pot să intru, nu?
Ce e, Min-ho? Vrei floricele?
Când se întoarce tata?
Nu știu ce să-ți spun.
Bunica mi-a spus că tata nu mai are unde să muncească în Geumje.
Probabil de-aia a plecat.
Dacă mănânci bine și ești sănătos,
tatăl tău o să vină să te vadă în curând.
Prin urmare, cine vrea floricele?
- Vin imediat. - Bine.
Pardon!
E plecat. Ghici unde!
- Unde? - La Paris.
- La Paris? - Și o să-mi aducă un cadou.
- Te invidiez. - Știi unde e Parisul?
- Da, dar n-am fost. - Unde?
- Nu știi! - Nu mă mai tachina!
- Nu știe. - Nu știe nicio altă țară.
- Și cât e plecat? - Șase zile.
Incredibil!
- Așa e. - Zău?
Ai fost colegă de liceu cu Mi-hwa? Noi ne știm din clasele I-VIII.
Mi-hwa ne-a povestit multe despre tine. Ești prietenă și cu soțul ei.
Da, suntem prieteni din copilărie.
Deci asta era!
Mi-hwa s-a căsătorit atât de rapid, încât am rămas șocată.
Probabil știi că n-o interesează bărbații.
Face pe pudica uneori, nu?
Da, știu.
De acum înainte, hai să vorbim despre chestii de adulți.
- Bun! - Fii sinceră.
După ce te-ai căsătorit, ai fost vreodată atrasă de un alt bărbat?
- Ce? - Ai vrut vreodată să te culci cu altul?
De ce eziți? Ai vrut?
- Încetați! Lăsați-mă în pace! - Am jignit-o cu ceva?
Ce dulce e! Nu s-a schimbat deloc.
Jeong-suk, arată-ne produsele tale.
Sigur. Începem?
Uită-te acolo.
- Uite! - Acolo e!
Pardon!
Min-ho…
Kwon Min-ho!
- Min-ho! - Așezați-vă!
Scuze!
- Ați văzut un băiețel cu o jucărie? - Nu.
Kwon Min-ho!
- Nu vedem nimic! - Scuze!
- Dați-vă! - Luați loc. O fi ieșit să fumeze.
- Are opt ani. - Nu mai deranjați sala!
E clar că nu e aici. Dați-vă laoparte.
- Câte lucruri frumoase am cumpărat! - Mulțumim mult!
- Mi-hwa, chiar m-am distrat azi. - Și eu.
Vreau s-o invit pe Jeong-suk și la ziua mea.
- Sigur. Sunați-mă. - Pa!
- Pe curând! - O zi bună!
- Mulțumim! - Pa!
- Ai grijă de tine! - Și tu.
Jeong-suk, bună treabă!
Ești foarte talentată. Nu știam că ești atât de elocventă.
Ne cunoaștem de foarte multă vreme, dar nu știi chiar totul despre mine.
De fapt, pot spune același lucru.
Min-ho!
Min-ho…
- In-tae? - Min-ho nu e aici?
Ce să caute aici?
Unde-i Min-ho?
Am întrebat unde e!
Am făcut o listă cu obiecte. Vă rog să cereți sfatul criminaliștilor.
- Puteți pleca după aceea. - Rezolv sarcina și plec.
Bun.
Da, Kim la telefon.
Un copil dispărut? Spuneți.
Min-ho!
- Min-ho a venit aici? - Nu.
Nu e nicăieri. L-am căutat în locurile unde merge de obicei.
Am anunțat poliția. O să-l găsească în curând.
- Jeong-suk… - De ce l-ai lăsat singur?
M-am dus să cumpăr floricele. Nu mi-am închipuit că o să dispară.
Tu nu știi niciodată nimic!
Habar n-ai ce se întâmplă chiar sub nasul tău!
- Jeong-suk, calmează-te. - Lasă-mă!
Băiatul meu! Min-ho! Ce mă fac?
Explică-mi din nou. Cum s-a întâmplat?
Min-ho mi-a zis că vrea floricele. I-am zis să stea acolo.
- I-ai explicat clar ce să facă? - Da.
- Și? - L-am pierdut.
Sunteți de la poliție?
- Da. - Unde a plecat?
- Mama copilului e acolo. - Ai căutat în zonă?
- Ia-o de la capăt! - Unde ar putea fi?
Ai verificat întreaga zonă de două ori?
- Ați verificat întreaga zonă? - Da.
Am fost în locurile lui favorite.
Atunci haideți să căutăm din nou în zona cinematografului.
Poate vă așteaptă acolo.
Se duce singur doar de acasă la școală și înapoi.
E atât de întuneric! Probabil îi e foarte teamă.
Și i-o fi frig.
Am locuit o vreme în SUA și am vizitat Disneyland, un parc de distracții uriaș.
Orașul acesta e mai mic decât parcul. Vă asigur că o să-l găsim rapid.
Stați! Aceea e mama.
Mamă!
M-a sunat In-tae.
- Cum s-a întâmplat? - Eu și domnul inspector îl căutăm.
Min-ho trebuia să fie în pat la ora asta.
Cum de l-ai luat cu tine la munca aia necurată?
Și ce era să fac?
Tu nu vrei să stai cu el, iar eu trebuie să câștig bani.
Ți-am zis că urăsc ceea ce faci. Te destrăbălezi!
Refuz să mă gândesc că fiica mea vinde obiecte obscene!
Tremur de nervi.
Mamă…
Poate că ți-or trebui bani, dar ai întrecut măsura.
Cu ce te alegi din toată afacerea asta?
Ar trebui să te porți ca o mamă adevărată.
N-ai pic de rușine!
Și tu?
Crezi că ești o mamă adevărată?
- Ce? - Înnebunesc de grijă.
Și tu mă rănești cu vorbele tale. Așa se poartă o mamă adevărată?
Să-ți fie rușine!
Min-ho!
Kwon Min-ho!
Min-ho!
- Vă simțiți bine? - Da. Să mergem, ne apucă noaptea.
Min-ho…
Min-ho!
- Eu o să verific în partea opusă. - Bine.
Min-ho!
Min-ho…
Min-ho!
- Am o întrebare. - Ziceți!
Ați văzut un băiețel de opt ani, cam atât de înalt?
Min-ho!
Min-ho…
Tu cine ești?
Scuzați-mă!
Crezi scapi dacă-ți ceri scuze? De ce l-ai tras de mână?
Scuzați-ne! L-am confundat.
Haide!
Unde o fi Min-ho?
A întâmpinat vreo dificultate în ultima perioadă? L-a supărat ceva?
Nu chiar.
E departe de tatăl lui și îi simte lipsa.
Poate a plecat să-l caute.
FABRICA DE GOCHUJANG
Min-ho!
Mamă…
Ce cauți aici? Te-am căutat peste tot.
- Ești înghețat bocnă! - Iartă-mă!
De ce ai făcut asta? Nu știi că tata nu mai lucrează aici?
Știu. De-aia am venit. Voiam să vorbesc cu domnul director.
- Ce? - Ca să-i dea tatei slujba înapoi.
După aceea poate să se întoarcă acasă.
De asta ai fugit? Bine. Sigur ai înghețat.
Haide!
Hai acasă.
Ridică-te.
Vă mulțumesc mult! L-am găsit înainte să se întâmple o tragedie.
- S-a terminat cu bine. - L-am găsit datorită dv.
Am crezut că l-am pierdut pentru totdeauna și mi-a fugit pământul de sub picioare.
Toți părinții suferă enorm când copilul lor dispare fără urmă.
Așa e.
Toate mamele reacționează la fel.
V-a speriat foarte tare. Odihniți-vă.
Și folosiți ceva pentru obraz.
Numai bine și…
vă mulțumesc din suflet!
PLASTURI
Pune-ți ghiozdanul.
Așa… Și să te pieptăn puțin.
- Mamă… - Da?
Ce ai pățit la obraz? Te-ai lovit?
Nimic.
Min-ho, vrei să te iau de la școală?
Nu. Mă întorc cu Dong-u.
Uită-te la mine. Să vii direct acasă, da?
Să nu mai pleci nicăieri fără să mă anunți.
Promit.
- Mă întorc mai târziu. - Poftim!
Succes la școală! Să vii direct acasă!
- Poartă-te frumos! Fugi! - Bine.
Era să uit. Azi e…
De când n-am mai primit un salariu! E mai mult decât mă așteptam.
Știu.
Asta e tot?
Când faci bani, bucură-te, altfel o să te ocolească data viitoare.
Ține-i.
La trei, strigă din toți rărunchii și fugi spre dreapta ta!
- Să strig? Bine. - Unu, doi, trei!
Nu te durea spatele mai devreme?
Mergeai cam încovoiată când am urcat scările.
Ai dreptate, dar sincer vorbind,
m-am vindecat ca prin minune când am văzut atâta bănet.
Ce ai pățit la obraz?
Nimic. M-am zgâriat.
Când mă uit la plicul ăsta,
uit de toate necazurile.
Jeong-suk, ce voiai să faci cu primul salariu?
- Să merg la cumpărături. - La cumpărături?
- Bună ziua! - Îl iau pe acesta.
Ghiozdanul acesta?
Face 28.000 de woni.
- Mulțumesc! - La revedere!
- O iau pe asta. - Bine.
Fata mea o să aibă unde să-și facă temele.
- Hai să ne luăm teniși. - Aveți și…
Un pachet de chwinamul!
- Cum îmi stă? - Ce drăguță ești!
Îi luăm?
Trei, vă rog.
Mulțumim!
Fac eu cinste.
V-am dat mai mult. Vă mai aștept!
- Vă invit și la taraba mea. - Data viitoare!
Iubitule, îți mulțumesc!
E tata?
Ce faci aici? Locuiești în altă parte.
- De ce te-ai întors? - Mi-am făcut griji.
Tata ar trebui să se ascundă, nu tu.
Apropo, m-am gândit și mi-am dat seama…
că eram de vârsta ta când s-a întâmplat.
Aveam 32 de ani.
Încă-mi doream să fiu iubită și să fiu considerată atrăgătoare.
Jeong-ho, ce vrei să-ți aducă tata?
- Gumari cu un trenuleț pe ei. Ție? - O pungă de bomboane.
Tatăl vostru a lipsit câteva luni și voi vă gândiți doar la cadouri?
Mamă, tu nu vrei nimic?
Vreau ca tatăl vostru să se întoarcă teafăr și nevătămat.
Cred că i-a fost greu să muncească într-un oraș necunoscut.
Am ajuns!
Tati!
- Ce mai faceți? - Bine.
Intră!
Mi-a zis că o să facă bani la Seul și n-o să se întoarcă cu mâna goală…
dar nu mi-am închipuit că o să se întoarcă însoțit de alta.
Li s-a întâmplat multor femei în acele vremuri.
Am încercat să mă îmbărbătez.
Mamă, vreau la toaletă.
Faci pipi?
Uite-l pe tata.
- Ce faci? De ce vii atât de târziu? - Ți-am zis deja.
- Hai să intrăm. Ți-a fost dor de mine? - Sigur că da.
Inima mea s-a frânt într-un milion de bucăți.
O spălați și pe asta, vă rog, doamnă Lee?
Cum a îndrăznit să o arunce peste hainele copiilor mei?
Mi-am pierdut cumpătul.
Ai înnebunit?
- Dă-mi drumul! - Lasă-mă!
- Tu prima, nebuno! - Ce naibii faceți?
Ești teafără? Lasă-mă să văd.
Bărbate…
Nu mai plânge. Hai să intrăm. Gata, da?
E aici sus!
Mamă!
- Mamă! - Haideți să mergem.
De ce nu mergem acasă?
Aceea nu mai e casa noastră.
Noi trei o să locuim singuri.
Tu știi cel mai bine cum am trăit după aceea.
Mi-am ales singură drumul,
dar de fiecare dată când am dat de greu m-am simțit tot mai nedreptățită.
Desfrânarea lor mi-a distrus viața și căsnicia.
Mamă…
De aceea n-am putut suporta
când am aflat că vinzi lucruri pe care le-ar purta o femeie ca ea.
Te cunosc. Faci asta ca să ai ce pune pe masă.
Săraca de tine!
M-a durut sufletul de fiecare dată când te-am jignit.
Dar…
nu mi-a fost ușor să accept.
S-a oprit ploaia.
Min-ho te așteaptă acasă. Du-te!
Poftim!
Ce-i asta?
E zi de salariu. Voiam să-ți iau ceva călduros, dar m-am răzgândit.
Sunt prea bătrână pentru așa ceva.
- N-am pentru cine s-o port. - Poart-o pentru tine!
Mamă, unde ai dispărut dintr-odată?
Nicăieri.
- De ce stai cu ghiozdanul în spate? - Îmi place!
Abia aștept să se facă mâine. Vreau să i-l arăt lui Dong-u.
Vrei?
Mănâncă tu! Mă apuc să spăl vasele.
În sufletul meu, știam că mama suferă.
Tatăl tău e foarte beat. Hai să intrăm.
După ce a apărut cealaltă femeie, mama era întotdeauna epuizată.
Tristețea ei era atât de apăsătoare, încât până și un copil o putea simți.
CHIFLE DAESUNG
Jeong-suk, ia-o!
Mamă, tu nu vrei?
E pentru tine.
- Nu e greu? - Deloc.
Așa putem cumpăra orez și chiflele care-ți plac.
Nu e greu deloc.
Ce bună e!
E chiar așa de bună?
- Da. - Încet, vezi să nu te îneci.
SPOVEDEȘTE-TE ȘI CAPĂTĂ SPERANȚĂ
Am crezut-o când a spus că nu e grea.
Acum că mă gândesc mai bine,
mai degrabă mi-am dorit să o cred.
De ce a cheltuit atâta dacă are probleme cu banii?
A trecut multă vreme de când credeam că mama mea se simte bine orice ar fi.
Probabil s-a simțit foarte singură în acea perioadă.
Acum că sunt și eu mamă…
îi simt povara.
O AFACERE VIRTUOASĂ
Cred că am găsit făptașul.
Cine e?
Mă alătur și eu!
- Ce veste bună! - Da.
Vom realiza lucruri mărețe împreună.
Vă admir.
Cu ce te ocupi, mamă?
„Sondaj pentru lenjeria Fantasy”.
Fac un sondaj de opinie despre produse.
Credeam că a renunțat deja.
Nu crezi că ar trebui să facem o întâlnire și să o obligăm să înceteze?
Ce face?
Să renunț la afacere? Nu vreau. Nu pot!
Subtitrarea: Giana Stănculescu