OBCHOD SE VŠÍ POČESTNOSTÍ
- To je ostuda! - No teda.
- Je tu. - Jaký šílenec tohle udělal?
No že jo!
Proč by tohle někdo psal na něčí dům?
Co je tam napsáno?
Ty seš ale pitomá.
Je to S, E, X.
A co to znamená?
Ach jo.
Nevím.
Čong-suk, co to znamená?
Znamená to…
Já vím, co to znamená.
S…
- Co? - Sekt?
- S… - Řekni to pořádně.
Sex!
To je neslušný! Mlč.
Jakej šmejd tohle napsal?
Je problém, že tohle někdo napsal, ale Čong-suk si za to může sama.
Cože?
Doneslo se mi, co teď děláš.
Stalo se to, protože prodáváš neslušný věci.
Že v tom nebudeš pokračovat?
Budu.
Cože?
Takhle můžu zaplatit nájem.
Ty máš ale hroší kůži.
Platit nájem zvládne každý.
Proč radši neděláš něco jiného?
To je pravda.
Ví o tom Song-su? Nevadí mu to?
Moc ho tu teď nevídám.
To někam odjel?
Přemaluju to.
Nenamáhej se.
Když to budeš dál prodávat, zase to někdo napíše.
To je pravda.
Když toho pachatele nechytili.
- Já… - To je pravda.
Mami.
Copak?
Paní.
Dobrý den.
- Mami. - Co?
Bojíš se, že ti ty obscénní věci zničím?
Ví Song-su, že se touláš po nocích a prodáváš to?
Proto teď vůbec nechodí domů?
- Není to kvůli tomu. - Ale je!
Já věděla, že je něco špatně.
Je sice nezodpovědný,
ale z domova by neutekl.
Překvapilo to i mě.
- Jak se asi musel cítit on? - Tak to není!
A jak teda?
Song-su…
mě podvedl.
Načapala jsem ho. Proto odešel.
Cože?
Neboj, mami.
Zvládnu Min-ha vychovat sama.
Co to povídáš?
To se chceš se Song-suem rozvést?
Jak dítě vychováš sama?
Tak, že budeš prodávat ty nechutnosti?
Jaké nechutnosti?
Ty věci nejsou nechutné.
Můžou v manželství pomoct.
To sotva.
Kdyby to byla pravda,
zachránily by ho tobě a Song-suovi.
Jak to můžeš říct?
Teď jsem ti řekla…
že mě Song-su podvedl s jinou!
Jsem kvůli němu na dně a ty si myslíš, že větší problém je moje práce?
Taky že je!
Jestli budeš pokračovat, nebudu Min-ha hlídat.
Řeklas, že ho zvládneš vychovat sama. No uvidíme.
POLICEJNÍ STANICE KUMDŽE
Kam to šel?
Prosím?
Vandalismus?
Někdo pokreslil zeď?
Co napsali?
Co prosím?
Dobře. Díky.
Kriste.
Co se stalo?
Další problém s Han Čong-suk.
Někdo jí na zeď
načmáral „sex“.
- Sex? - Ano.
Domácí chce pachatele najít za každou cenu.
Ach jo.
Já hned říkal, že je ten podomní prodej špatný.
Možná se kvůli těm sprosťárnám připletla k nějakému komplikovanému románku.
- Nejste trochu unáhlený? - To těžko.
Kéž bych mohl jít chytat pachatele,
ale mám moc papírování.
Ta práce mě zabije. Že jo, detektive Kime?
Prošetřím to.
Jsou tohle případy z okresu? Půjdu na místo činu.
To je zvláštní.
Většinou nebývá tak ochotný.
- Asi vím proč. - Jo?
Stačí jedna?
Ano. Kolik to dělá?
Třináct tisíc.
Co?
Neprodáváte půlku plechovky?
Za 30 let, co tu dělám, ještě nikdo nechtěl půlku plechovky.
- Přihodím štětec zdarma. - Dej ho tam.
Tady máte.
- Děkuju. - Není zač. Nashle.
Na shledanou.
Je mi jí líto.
Snad toho ničemu brzy najdou.
Snad.
Dobrý den.
Kdy naposledy jste tu zeď viděla bez nápisu?
Domů jsem přišla kolem desáté večer.
Syn si toho nápisu všiml ráno druhý den kolem 8:20.
Muselo se to stát v noci.
Neviděla jste tu někoho?
Ne.
Nechová k vám někdo zášť?
- Zášť? - Ano.
Tipnul bych si,
že to tam napsal někdo, kdo k vám chová zášť.
Někdo, koho znáte přes ten podomní prodej. Nebo možná soused či kamarád?
Ne.
Nikdo to podnikání nepřijímá s otevřenou náručí,
ale snad by nikdo nezašel tak daleko.
Netuším, kdo to udělal.
Promiňte…
ale můžu to už přemalovat?
- Bude lepší místo činu zachovat, jak je. - Aha.
Bojíte se, že vás budou lidé soudit?
Ptám se,
protože se syn brzy vrátí se školy.
Řekla jsem mu, že o nic nejde, ale když to tu zůstane,
mohl by si dělat starosti.
Nafotil jsem si to,
tak to můžete přemalovat.
Děkuju, detektive.
Není zač.
Nemusíte mi pomáhat.
Brzy se vám vrátí dítě.
Přemaluju jen vrchní část.
Mami.
Min-ho!
Stihli jsme to právě včas, to jsem ráda.
Moc děkuju.
Není zač.
Ahoj, Min-ho.
Kdo jste, pane?
Je to policista.
Chytí toho, kdo nám počmáral zeď.
Aha.
Až něco zjistím, ozvu se vám.
Tak jo.
Ten nápis zmizel.
Jo. Říkala jsem ti, že o nic nejde. Teď je zeď ještě čistší.
Promiňte, nekoupil někdo nedávno tuhle červenou barvu?
Ukažte.
Pan Kim je štukatér, ten ji kupuje často.
Pan Pak žije volební kampaní
a koupil si různé barvy na pomalování plotů.
Dejte si.
Je to káva, vím, že ji máte rád.
Děkuju.
Je horká.
Onehdy si barvu koupil i ten prodejce rýže.
Nepamatujete si kdy přesně?
Nevím jistě.
Když dávali ten pořad.
Jak že se jmenuje?
Se Son Pom-suem.
Nezačínej zas.
Zvířecí kvíz.
Dávej pozor! Polilas mě.
Jsou tak staré, že to není poznat.
Vyhoď je už. Ty kanady jsou hrozné.
Pořád slouží, proč bych je vyhazoval?
- Takové boty už dneska neprodávají. - To stačí.
Kde jste sloužil, detektive?
Já byl u 38. úderné jednotky pěší divize.
Já chodil na policejní akademii.
Opravdu?
Tak to jste elita.
Moje jednotka
byla zapálenější než ostatní a přezdívalo se jí „válečnická jednotka“.
Pochodoval jsem v nich i v mrazivé zimě provincie Kangwon.
Už mě ty kanady a historky nebaví.
Odpověz mu na otázku.
No dobrá.
Kde jsem to byl?
Kdy prodejce rýže koupil tu barvu?
Když dávali Zvířecí kvíz.
Takže mezi sedmou a osmou večer.
To by mě zajímalo…
na co prodejce rýže potřebuje barvu.
Je to podezřelé.
Není to podezřelý, sakra!
KDO ZNEČIŠŤUJE, JE ODPAD!!
Vidíte, jak mi odhazují odpadky přímo před obchodem?
Nakrklo mě to, tak jsem vyrobil tu ceduli! Proč mě podezříváte?
Tak mluvte. Kdo mě napráskal?
A v takovém malém městě.
To mě pěkně štve, že mluví za mými zády.
Kdo to dělá?
Kdo tu pohazuje odpadky?
Zatraceně.
- Mami. - Ano?
Vypadá to skvěle.
Jo.
Kdy přijde babička?
Dneska nemůže.
Zůstanu s tebou já.
To dneska nepůjdeš pracovat?
Ne.
Kolik placek chceš, Min-ho?
Tři?
Napřed si dodělej úkoly.
Tak jo.
Haló?
Čong-suk, to jsem já!
Máš zítra odpoledne čas?
Mám pro nás práci.
Práci?
Jo. Znám se s majitelkou pletací dílny.
Řekla jsem jí o nás. Prý můžeme dílnu použít kolem zavíračky.
Chodí jí dost zákaznic.
Co kdybys přišla i s paní O?
Víš…
já asi nebudu moct.
Cože? Jak to?
Jde o to, že…
mi nemá kdo pohlídat Min-ha.
Matka už to dělat nemůže.
Ale ne! Co si počneš?
Kéž by ho mohl hlídat můj manžel.
Ale máme malý dům a novorozeně.
Mám nápad!
Co kdybys poprosila Ču-ri?
Raději ne, sama má hodně práce.
Vymyslím něco jiného.
Měj se.
Jak se teď můžeš usmívat?
Cože?
Ostatní kluci sedí s holkama,
ale my dva sedíme spolu.
Máme děsnou smůlu.
Tak jak se můžeš usmívat?
Proč máme smůlu?
Jsem rád, že sedím s tebou, Tong-u.
Fakt?
Mě asi mají rádi všichni bez ohledu na věk a pohlaví.
Min-ho.
Mami!
Přišlas mě vyzvednout?
- To je tvůj kamarád? - Jo.
Dobrý den. Jsem Čang Tong-u, žák č. 11 ve třídě tři v prvním ročníku.
Jsme s Min-hem spolužáci.
Moc mě těší.
Neviděla jsem tě už někde?
- Myslíte jako v televizi? - Co?
Prý vypadám jako dětský herec.
Aha.
Ale to nemyslím.
Tong-u.
Čong-suk!
Aha, to je tvůj syn, Ču-ri.
Tohle je můj syn.
- Jsou to spolužáci. - Vážně?
Káva pro Čong-suk, kakao pro kluky.
Děkuju.
To je skvělý. Nevěděla jsem, že jsou spolužáci.
To ani já.
Zjevně jsou to dobří kamarádi.
Ano, ti nejlepší.
To bych neřekl.
Teprve se poznáváme.
Co?
Dneska se tu stavila Jong-bok.
Prý našla prodejní místo, ale ty potřebuješ pohlídat syna.
Ano. No…
- Jestli jsi nikoho nenašla, nech ho tady. - To nejde. Pracuješ.
Každý den hlídám při práci i toho svého.
Navíc jsou to spolužáci.
Určitě spolu budou vycházet. Neboj se a běž.
No i tak…
Nechte ho tu s námi.
Hlídání dětí je vzájemná činnost,
když někdo pomůže vám, pomůžete příště vy někomu jinému.
- Odkud to máš? - Z březnového čísla Lady Kjunghjang.
- Tak už běž. Ještě přijdeš pozdě. - No dobře.
Min-ho, nezlob, ano?
Jakmile skončím, vyzvednu tě.
- Tak jo. - Dobrá.
Moc děkuju.
- Tak šup! - Děkuju.
Ostrov pokladů.
- Uděláte mi trvalou? - Jistě. Posaďte se.
- Hele. - Jo?
Něco ti řeknu. Stejně bys to zjistil.
Máma je samoživitelka.
Aha.
Ale vychovává mě s láskou.
Jestli na ni shlížíš spatra, že je samoživitelka,
tak tě zmaluju.
- Ale… - Co?
Co je „samoživitelka“?
- Radši si čti ty komiksy. - Tak jo.
Prodalas jen jeden, co?
Aspoň něco.
Díky vám jsem taky jeden prodala.
Jsme tu. Já prodala dva, tak vás zvu na rybí kuličky.
- Rybí kuličky? - Ano.
V tamtom stánku?
Ano.
Ještě jste je neměla?
Jsem z upjaté rodiny.
Nikdy jsem nejedla vestoje na ulici.
Přesně tak působíte,
jako dcera ze šlechtické rodiny.
Nechcete aspoň ochutnat?
Tahle plebejka má hlad.
Ale no tak.
Pojďme! Mě si nevšímejte.
Tak dobře.
Její Výsosti nějak chutná.
Tohle mě štve.
Padesát let jsem žila, aniž bych to ochutnala.
Min-ho je teda u Ču-ri?
Jo.
Bojím se, co bude dál.
I když nemáme pevně danou pracovní dobu,
odpoledne a večer potřebuješ hlídání.
Stalo se mámě něco? Dřív ti syna hlídala ona.
Zjistila, co přesně dělám.
Hodně jí to vadí.
To mě mrzí.
To tě asi rozhodilo.
Čong-suk!
Ten chlap je…
Manžel té mrchy, ne?
- Omluvte mě. - Jistě.
In-te.
Rád tě vidím.
Chtěl jsem s tebou mluvit.
Proč?
Kvůli tomu tvému podomnímu prodeji.
Nechceš to dělat u nás?
U tebe doma?
Na Mi-hwiny narozeniny.
Bude to dobré i pro tebe.
A chceme si trochu okořenit vztah.
Víš přece, že se jí nedaří otěhotnět.
Snažíme se, ale nejde to.
Mi-hwa už ztrácí zájem.
To ti řekla?
Že nemá zájem o sex?
Co?
- Nejde to. - Proč ne?
Omluvte mě.
Mohla bych u vás místo Čong-suk prodávat já?
Máš moc práce?
No jistě. Pořád někde lítá.
Já prodávám totéž. A jsem skvělá obchodnice.
Bylo by skvělé, kdybyste mohla přijít.
Vezměte si mou vizitku. Zavolejte mi, prosím.
Děkuju.
Měj se, Čong-suk.
Jo.
- Mějte se. - Nashle.
Nashle.
Tos nemusela.
Co by ne? Aspoň si trochu vydělám.
Prodala bych slepému brýle. Oberu je o všechny úspory.
Ano, Jong-bok si je podá. Ty si s tím nelam hlavu.
Přesně.
To ses tolik bavil?
Jo, četl jsem Ostrov pokladů a Mladého Čung-anga.
A měl jsem kari!
Tong-uova máma řekla, ať přijdu zas.
- Vážně? - Jo.
Co je to?
To je od táty!
Určitě je to pro mě!
ODESÍLATEL: KWONG SONG-SU PŘÍJEMCE: KWON MIN-HO
To je Voltron.
A je tu i dopis.
Přečteme ho spolu, mami?
Jasně.
Budu číst nahlas.
Tak jo.
„Milý Min-ho, tady táta.
Koupil jsem ti Voltrona, protože jsi ho moc chtěl.
Hodně na toho robota žárlím.
Může si s tebou hrát
a usínat s tebou.
Určitě nadejde den, kdy budu zase s tebou.
Vím, že to tak bude.
Mám tě rád, Min-ho.
Vyřiď mámě, že ji miluju.“
Haló?
Jste tam?
Ano?
Dobrý den.
Váš pes je nějaký nevrlý.
Nedáte ho na vodítko?
Nebojte, Ppobbi nekouše.
Je to miláček.
Aha.
Miláček, to zrovna!
Nestalo se ti nic?
Dopadla jsem na zadek. Pěkně tvrdě.
Skoro se nemůžu hnout.
Co mám dělat s tou akcí u tvých kamarádů?
Je to dneska, nemůžu to zrušit.
Chtěla jsem požádat paní O, aby za mě zaskočila,
ale zrovna dneska má akci v Královském klubu.
Půjdu tam.
Fakt? Zvládneš to?
Ano. Nelam si s tím hlavu. Odpočiň si.
Ahoj.
Podepři mě.
- Pomoz mi. - Držím tě.
Proč máme telefon zrovna tady?
- Ale ne. - Opatrně.
To bolí!
Bolí to hodně?
Proč?
To brečíš?
Promiň, zlato.
Kdybych měl dobře placenou práci, tohle by se nestalo.
Vždyť to nevadí. Co to meleš?
Jenom jsem měla smůlu.
Ne, jsem špatný manžel. Omlouvám se.
- Buď něžný. - Opatrně.
Zajdu ti pro léky a náplasti proti bolesti.
Ty náplasti potřebuju.
Nechceš něco k jídlu?
Měla bych se najíst, ale nemám na nic chuť.
Nemám ti koupit banány? Ty máš ráda.
Jsou moc drahé.
O cenu se nestarej.
Máš pravdu. Jsem zraněná. Tak je kup, i pro děti.
Dobře. Za chvíli jsem zpátky.
Mám nejlepšího manžela.
Ale…
nemáš peníze?
Peníze?
Podívej se do bundy.
- Vezmi si 3 000 wonů. - To by šlo.
Drobné vrátím.
Vydrž to, jo? Budu zpátky cobydup.
Moc mě to mrzí, zlato.
Miluju tě.
Mám mu děkovat, nebo ho proklínat?
U něj nikdy nevím.
- Děkuju. - Přijďte zas!
Máte volno?
Bohužel, mám tu frontu na trvalou. Příště vám udělám super sestřih. Promiňte!
Čong-suk.
Kolegyni není dobře. Přivedla jsem Min-ha, nenašla jsem hlídání.
Dobrý nápad.
Rád tě vidím, Min-ho.
Dobrý den.
Kdo je to, zlato?
Koukej…
Čong-suk. Co tady…
Pozval jsem ji na oslavu jako překvapení.
Říkalas, že tvým kamarádkám by se její podomní prodej líbil.
Měls to se mnou probrat.
Čong-suk je to určitě nepříjemné. Nemusíš to dělat, klidně odejdi.
Nevadí mi to.
Ani mně to nevadí.
Aspoň si vydělám.
Vidíš? Nevadí jí to.
Min-ho.
Nezajdeme do kina, zatímco bude máme pracovat?
Dávají nový film, prý je pěkně děsivý.
Ty jo.
Můžu, mami?
No jasně.
Tak pojď!
- Měj se. - Dobře.
Můžu dál?
Samozřejmě.
Copak je, Min-ho?
Nechceš popcorn?
Kdy se táta vrátí?
Sám nevím.
Babička říkala,
že už pro něj v Kumdže není práce.
Nejspíš proto nepřišel domů.
Když budeš hodně jíst a budeš zdravý,
táta se za tebou určitě brzy vrátí.
No, co říkáš na ten popcorn?
- Hned jsem zpátky. - Tak jo.
S dovolením.
Je pryč. Hádej kde.
- Kde? - V Paříži.
V Paříži?
- No teda. - Přiveze mi dárek.
- Závidím ti. - Víš vůbec, kde Paříž je?
- Jo. Jenom jsem tam nebyla. - Kde?
- Nevíš to! - Neutahujte si ze mě.
- Neví to. - Nezná cizí země.
- Na jak dlouho odjel? - Šest dní.
- Ty jo. - Páni.
- To je něco. - Vážně?
Chodila jste na střední s Mi-hwou?
My s ní chodily na základku.
Hodně nám o vás vyprávěla.
Přátelíte se i s jejím manželem.
Ano, jsme kamarádi už od dětství.
- Aha. - Tak takhle to je.
Mi-hwa oznámila svatbu hrozně narychlo, úplně mě to zaskočilo.
Určitě víte,
že ji muži nezajímají.
Je to taková stydlivka.
Ano, vím.
Ale teď budeme řešit dospělácký věci.
- Začínáme! - Buď upřímná.
Přitahoval tě po svatbě i nějaký jiný muž?
Cože?
Chtěla ses někdy vyspat s někým jiným?
Proč váháš? Takže chtěla?
Už toho nechte.
Nedurdi se tak.
Je rozkošná.
Vůbec se nezměnila. Je pořád stejná.
Čong-suk.
Ukaž nám ty produkty.
Jistě. Můžeme začít?
Tamhle, koukej.
- Koukej! - Tamhle!
S dovolením.
Min-ho.
Kwon Min-ho?
- Min-ho. - Tak už si sedněte.
Omlouvám se.
Neviděla jste tu kluka s hračkou?
Ne.
Min-ho! Kwon Min-ho!
- Nic nevidíme! - Promiňte.
Uhněte!
- Sedněte si. Nejspíš si šel zakouřit. - Je mu osm.
Uhněte.
Zjevně tu není. Překážíte.
- No tak. - Proboha.
- Nakoupila jsem toho spoustu. - Moc děkujeme.
Mi-hwo, dobře jsem se bavila.
- Já taky. - Já taky.
Můžu vás pozvat i na svou oslavu?
Jistě, zavolejte mi.
- Mějte se. - Nashle.
- Na shledanou. - Mějte se.
- Děkuju. - Nashle.
- Mějte se. - Ty taky!
Čong-suk, moc ti to šlo.
Asi na to máš talent.
Nevěděla jsem, že jsi tak výřečná.
Známe se už dlouho. Ale stejně toho o mně ještě dost nevíš.
Ale není divu.
Totéž platí i pro tebe.
Min-ho!
Min-ho? Min-ho.
- In-te? - Min-ho tu není?
Co by tu dělal?
Kde je?
Kde je Min-ho?
Sepsal jsem pár věcí.
Požádejte forenzní o radu.
- Pak můžete jít. - Ano, pane.
Udělám to a půjdu.
Tak jo.
Ano, tady detektiv Kim.
Ztratilo se dítě?
Pokračujte, prosím.
Min-ho.
Nebyl tu Min-ho?
Ne.
Nemůžu ho najít.
Hledala jsem ho všude, kde by mohl být.
Volala jsem na policii, určitě ho brzy najdou.
- Čong-suk. - Proč jsi ho nechal samotného?
Jenom jsem šel koupit popcorn.
Nenapadlo mě, že během té chvilky zmizí.
Ty vůbec nic nevíš.
Vůbec nevíš, co se děje přímo tobě pod nosem.
Uklidni se.
Nesahej na mě!
Můj Min-ho.
Min-ho. Co jen budu dělat?
Řekni mi to znovu.
Jak se to stalo?
Min-ho řekl, že chce popcorn. Řekl jsem, ať počká.
- Řekls mu to? - Ano!
- Dostatečně jasně? - Ano.
- A dál? - Nebyl tam.
Jste tu kvůli ztracenému dítěti?
- Ano. - Kam by šel?
To je jeho matka.
- Prohledals to tam? - Ano.
Zkus se zamyslet, kde by mohl být.
Kde jenom je?
Prohledals to tam celé? Dvakrát?
- Podívala jste se všude, kde by mohl být? - Ano.
Byla jsem všude, kam běžně chodí.
Znovu prohledáme okolí kina, kde zmizel.
Možná tam čeká.
Kromě školy a domova ještě nikdy nikde nebyl sám.
Je tma jako v pytli. Určitě se hrozně bojí.
Musí mu být zima.
Dřív jsem žil v USA.
Mají tam velký zábavní park Disneyland.
Mnohem větší než tohle městečko.
Říkám vám, že ho brzy najdeme.
Počkejte! To je moje máma.
Mami!
Volal mi In-te.
Jak se to stalo?
Hledám ho teď s detektivem.
Min-ho by už měl spát.
Jaks mohla vzít dítě do té své sprosté práce?
Co jsem měla dělat?
Tys ho hlídat nechtěla.
A nějak vydělávat musím.
Já ti říkala, ať to neděláš. Že mi to vadí. Je to sprosté!
Nesnesu pomyšlení, že moje dcera prodává něco tak neslušného!
Celá se z toho klepu.
Mami.
Potřebuješ možná peníze, ale zacházíš moc daleko.
Co z toho vůbec máš, když si peníze vyděláš takhle?
Jsi matka, tak se tak chovej.
Copak se vůbec nestydíš?
A co ty?
Myslíš si, že se chováš jako matka?
- Co? - Už takhle šílím strachy.
A ty mě svými krutými slovy zraňuješ ještě víc.
Takhle se má chovat matka?
Měla by ses stydět!
Min-ho!
Kwon Min-ho!
Min-ho!
Jste v pořádku?
Ano. Pojedeme, než bude moc pozdě.
Min-ho.
Min-ho!
Paní Hanová, běžte tamtudy, já půjdu tudy.
Dobře.
Min-ho.
Min-ho!
- Promiňte. - Ano?
Neviděla jste takhle vysokého kluka? Je mu osm.
Min-ho!
Min-ho.
Kdo sakra jste?
Promiňte.
Myslíte, že omluva stačí? Co taháte moje dítě za ruku?
Promiňte. S někým jsme si ho spletli.
Pojď.
Kde by Min-ho mohl být?
Netrápí ho něco?
Nebojí se něčeho?
To ne.
Ale jeho otec je teď pryč,
tak se mu stýská.
Nezkusil ho jít hledat?
KOČCHUDŽANG Z KUMDŽE
Min-ho!
Mami.
Co tu děláš? Všude tě hledám.
Jsi celý ledový!
Promiň.
Pročs to udělal?
Táta tu už nepracuje. Copak to nevíš?
Vím. Proto tu jsem. Přišel jsem za panem ředitelem.
Co?
Chci ho požádat, aby tátu přijal zpátky.
Pak s náma bude zase bydlet.
Proto jsi utekl?
Tak jo. Určitě je ti zima.
Pojď.
Půjdeme.
Vstávej.
Pojď.
Moc děkuju.
Našli jsme ho včas.
To jsem rád.
Našli jsme ho díky vám.
Když jsem myslela, že už ho neuvidím,
nedokázala jsem přemýšlet.
Tak by se cítil každý rodič.
Zničilo by ho, kdyby se mu ztratilo dítě.
Jistě.
Každá matka by to měla stejně.
Určitě jste otřesena. Odpočiňte si.
A ošetřete si tu tvář.
Na shledanou.
Opravdu…
moc děkuju.
NÁPLASTI
Nasaď si batoh.
Na.
A je to.
Učešu tě.
- Mami. - Ano?
Co to máš s obličejem? Bouchla ses?
Myslíš tohle?
To nic není.
Min-ho.
Mám tě po škole vyzvednout?
Ne, půjdu s Tong-uem.
Podívej se na mě.
Půjdeš rovnou domů, ano?
Nesmíš někam jít a neříct mi o tom.
Slibuju.
Už půjdu.
Počkej, na.
Užij si to a přijď rovnou domů!
A chovej se slušně.
- Tak jo. - Běž.
Málem bych zapomněla! Dneska je…
Ty jo.
Už dlouho jsem nedostala výplatu.
Je to víc, než jsem čekala.
Že jo?
To je celý?
Když dostaneš peníze,
musíš je nadšeně přivítat, abys příště vydělala ještě víc.
Chytni se.
Dobře.
A na „tři“ hlasitě křič a běhej dokola v kroužku.
Mám křičet?
Raz, dva, tři!
Ty jo.
Co tvoje záda?
Když jsme šly po schodech, držela sis je.
Jo.
Abych pravdu řekla,
nejspíš mě zázračně vyléčily ty peníze.
No ale, co to máš s tváří?
Je to jen škrábanec. Nic to není.
Ale…
když se na ně koukám,
zapomínám na všechny problémy.
Čong-suk, cos chtěla udělat, až dostaneš výplatu?
Jít nakupovat.
Nakupovat?
Vítejte.
Vezmu si tuhle.
Tuhle aktovku?
- Stojí 28 000 wonů. - Dobře.
- Děkuju. - Na shledanou.
- Vezmi si tenhle. - Dobře.
Dcera se u něj bude učit.
Aha.
Koupíme boty.
Máte velikost…
Jeden balíček čchunamuru.
- Jak vypadám? - Moc ti to sluší!
Mám si je koupit?
Tohle třikrát.
Děkuju.
Zaplatím.
Dala jsem toho víc, přijďte zas! Slibte mi to!
- Podívejte se. - Nashle.
- Přijďte zas. - Jistě.
Moc děkuju, miláčku.
Táta?
Co to děláš?
Nebydlíš tu.
- Proč ses vrátila? - Měla jsem o tebe strach.
To táta by se měl schovávat, ne ty.
To předtím…
Přemýšlela jsem o tom…
a byla jsem ve tvém věku, když se to stalo.
Bylo mi 32 let.
Stále jsem chtěla být milována.
Chtěla jsem být atraktivní.
Čong-ho, co chceš, aby táta přinesl?
Přezůvky s vláčkem. Co ty?
Pytlík tvrdých bonbonů.
Táta se vrací po několika měsících. Copak vás víc zajímají dárky?
Mami, ty nic nechceš?
Já chci jen to, aby se táta vrátil živý a zdravý.
Určitě pro něj bylo těžké vydělávat peníze někde, kde nikoho nezná.
Jsem doma!
- Tati! - Tati!
Jak jste se měli?
Dobře.
Pojď dál.
Neustále mluvil o tom, jak musí vydělávat v Soulu,
aby se nevrátil s prázdnýma rukama…
Nenapadlo mě, že se vrátí ruku v ruce s jinou ženou.
Tehdy se to stávalo spoustě žen.
Snažila jsem se být silná.
Mami, potřebuju čůrat.
Potřebuješ čůrat?
To je táta.
Co se to děje? Proč se vracíš tak pozdě?
Už jsem ti to říkal.
Pojďme dovnitř. Chyběl jsem ti?
Samozřejmě.
Ale i tak mi to rozervalo srdce na milion kousků.
Vyperete i tohle?
Paní I?
Jak se opovažuje? V mém domě?
A na oblečení mých dětí?
Popadl mě amok.
Zbláznila ses?
Hej!
- Pusť mě! - No tak!
Ty pusť, krávo šílená!
Co to sakra děláte?
Jsi v pořádku?
Ukaž mi to.
Jong-doku.
Neplakej. Půjdeme dovnitř.
Neplakej, ano?
Tady je to!
Hej!
Mami!
Mami.
Pojďte.
Mami, proč jdeš tudy?
Nepůjdeme domů?
Tam už nebydlíme.
My tři budeme žít sami.
Sama víš nejlíp, jak jsem pak žila.
Co jsem si vybrala.
Ale kdykoli přišly těžké časy, byla jsem ještě naštvanější a ukřivděnější.
Jejich slepý chtíč
mi zničil život a rodinu.
Mami.
A proto
jsem se tak naštvala,
když jsem zjistila, že moje dcera prodává věci,
které by taková ženská nosila.
Znám tě.
Vím, že se jen snažíš uživit.
Chudinko moje.
Kdykoli jsem na tebe zlá,
láme mi to srdce.
Ale…
je pro mě těžké to přijmout.
Přestalo pršet.
Min-ho na tebe určitě čeká. Běž domů!
Na.
Co je to?
Dneska mi zaplatili.
Místo zateplených jsem ti vzala tyhle.
Na to jsem moc stará.
Nemám to komu ukázat.
To nemá nikdo vidět
Nos to sama pro sebe.
Mami.
Kam jsi to tak najednou šla?
Ale nikam.
- Proč máš pořád aktovku? - Líbí se mi.
Ať už je zítřek!
Chci ji ukázat Tong-uovi.
Dáš si taky?
Jen si dej. Umyju nádobí a hned jsem zpět.
V hloubi duše jsem o mámině utrpení věděla.
Táta moc pil.
Pojď dovnitř.
Co ta žena přišla,
byla máma neustále vyčerpaná.
Ten její velký smutek
rozpoznaly i dětské oči.
BOCHÁNKY
Čong-suk.
Na, dej si.
Mami, ty si nedáš?
To je pro tebe.
Není to těžký?
Ale vůbec ne.
Za to koupíme rýži a pečivo, co máš ráda.
Vůbec to není těžký.
Je to moc dobrý.
Chutná ti?
- Jo. - To jsem ráda. Nezhltej to.
NEMĚJTE STRACH VYZPOVÍDEJTE SE
Věřila jsem jí, že to není těžké.
Ne, když o tom tak přemýšlím,
chtěla jsem jí věřit.
Proč za tohle utrácela peníze, když má sama málo?
Zatímco jsem věřila, že je v pořádku, protože je to máma, uběhla spousta času.
Celou tu dobu musela být nepředstavitelně osamělá.
Když jsem teď taky matka,
rve mi to srdce.
OBCHOD SE VŠÍ POČESTNOSTÍ
Asi jsem našel toho pachatele.
Kdo je to?
Přidám se k vám.
- To je skvělé! - Ano.
My čtyři dokážeme velké věci.
Bylo to parádní.
- Ale co přesně děláš, mami? - Co?
„Dotazník pro Snové prádýlko“.
Děláme průzkum ohledně našeho podomního prodeje.
Myslela jsem, že už si to rozmyslí.
Neměly by ženy z města svolat schůzi
a to podnikání jí zakázat?
Co to dělá?
„Přestat podnikat“?
Nepřestanu. Nemůžu!
Překlad titulků: Pavlína Tajnerová