OBCHOD SE VŠÍ POČESTNOSTÍ
CHRÁNÍME ŽIVOTY A BEZPEČÍ
Vracíte se z výslechu?
- Ano. - Dal jsem vám na stůl tu zvětšenou fotku,
jak jste chtěl. Máte tam i poznámky od forenzního týmu.
Děkuju.
KRIMINÁLNÍ POLICIE
FORENZNÍ ZPRÁVA
- Dobrý den, tady detektiv Kim To-hjon. - Dobrý večer.
Asi jsem našel toho pachatele.
Kdo je to?
Pojďme.
ŽELEZÁŘSTVÍ
To je všechno?
Jak víte, že takhle píšu latinkou?
To jste zkoumali písmo všech?
Jak můžete používat pár narychlo napsaných písmen jako důkaz?
Manžel byl celý den v obchodě. Vůbec se k jejímu domu nepřiblížil.
Víte to jistě?
No samozřejmě.
Proč bych k ní chodil?
Tak proč máme důkazy, že jste byl u Čong-sukina domu?
Před domem byla spousta stop.
Tyhle jsou od kanad velikosti 44,5.
Odpovídají vašim botám, které jsou dnes vzácné.
Mám pokračovat?
Řekni něco.
No?
Vážně jsi to udělal?
Proč?
Proč jste to udělal?
Znechutilo mě to.
Prodáváte takové nechutné věci
a máte špatný vliv na mou ženu.
Chtěl jsem, abyste se po právu styděla.
Pane.
Copak ses zbláznil?
Zešílel jsi?
Jaks to mohl udělat někomu, koho každý den potkáváme ve městě?
Mám z tebe husinu.
To z Čong-suk máš husinu!
I po tom, co se stalo, to dál prodáváte.
Zjevně máte hodně co říct.
Přijďte na stanici, tam si promluvíme.
To snad není možný.
Čong-suk.
Omlouvám se. Zkusím mu domluvit.
Odpusťte mu, prosím.
Prosím vás.
Napřed se musí omluvit.
Cože?
Omluvte se mi.
Jinak neodejdu.
Jste v pořádku?
Ano. Musela jsem ho donutit, ale omluvil se.
To jen že…
mě mrzí, že to dopadlo takhle.
Znám je už dlouho.
Pomohli nám při stěhování.
Tche-sik býval milý soused, co dával Min-hovi sladkosti.
Proto jste je nechala jít?
Bez trestu?
Ne.
Myslím, že trest už začal.
Co?
I když nic neřeknu, lidi to brzy zjistí.
Sousedi je budou častovat pohledy,
veřejně odsuzovat
a ponižovat.
Myslím,
že to je opravdový trest.
Bylo to ode mě moc chladné?
Nebylo to chladné.
Bylo to parádní.
Co prosím?
Snad je potrestají pořádně.
KOUZELNÉ KADEŘE
Žena by měla…
ZAVŘENO POTŘEBUJU PAUZU
- Co to děláš? - Počkej!
Studená voda!
Tady máš studenou vodu.
Ču-ri?
Song-sile! To nemůžeš!
Vždyť mám volno.
Cože? O 100 000 wonů víc?
Co jste tak překvapená?
Salon New York na náměstí prý měsíčně platí 300 000 wonů.
Ale ta budova je novější a větší.
Chcete říct, že tahle je omšelá a prťavá?
To ne.
Včera jsem si všimla, že máte spoustu zákaznic.
Popravdě…
nejste zase tak dobrá.
Máte úspěch jen díky skvělé lokaci salonu.
Já vím.
Ještě že jste mi pronajala dobré místo.
Ale Tong-u teď nastoupil do školy,
takže je pro mě 300 000 wonů příliš.
Opravdu?
Jako bytná bych asi neměla
nájemníkovi zvýšení nájmu vnucovat.
Děkuju, že jste tak chápavá.
Není zač.
Nechci vám vyšší nájem vnucovat.
Takže podnik zavřete
a budete mít klid, ano?
Co?
O tohle místo je velký zájem.
Nemusíte se bát, až odejdete, dlouho prázdné nebude.
Už půjdu.
Počkejte, paní Hoová!
Paní Hoová!
- Tohle jsem našel. - Fakt?
- Půjdeme si pak hrát? - Jasně.
Mami!
Tong-u!
- Dobrý den. - Ahoj, Min-ho.
Poprvý zkoušíš dalgonu?
Jo.
Takhle se to zlomí.
Koukej a uč se.
Olízni karamel zezadu.
Zvedni ho proti slunci.
A dál lízej, aby se rozpustil.
Zlomil se.
Když vyhraješ, dostaneš další zdarma, takže stejně budeš mít akorát zubní kazy.
Mami, jsi dneska nějaká roztržitá.
Stalo se něco?
Ale ne, nic.
Řekl bych, že lžeš.
Jenom si chci hodně vydělat.
Aha.
Pan Kim Tuk-čchul, 30letý muž z Kumho-dongu v Soulu,
si bokem otevřel obchod s doplňky
a vydělal majlant.
Možná bys taky měla dělat něco bokem.
Říkala jsem ti, ať ty časopisy nečteš.
Povedlo se mi to!
Ty jo! Pane, že nám dáte další?
Ještě jednu!
- Ještě jednu! - Ještě jednu!
Ještě jednu!
- Ještě jednu! - Ještě jednu!
Práce bokem…
- Dneska to byla sranda. - Jo. S tebou je vždycky zábava.
Ahoj, dámy!
- Dobrý den. - Dobrý den.
Jdete k Čong-suk?
Taky jsi to slyšela?
Nemůžu tomu uvěřit.
Co se stalo?
Co?
No páni.
To musel být pořádný nápis, když jsi přemalovala celou zeď.
Jo.
Jak jste to zjistily?
Doslechly jsme se o tom, když jsme vyzvedávaly další zboží.
Příště nám řekni, když se něco podobného stane.
Nevyřešíme to, ale zanadáváme si s tebou.
Přesně tak.
Udělal to, protože byl znechucen?
To on je nechutný.
Jo.
Koupila jsem tam pásku na podlahu.
- Mám mu jí zalepit pusu? - Prosím.
- Nebo mu mám napsat na čelo… to slovo? - Cos to řekla?
„Sekt“.
Chápu.
Jsem ráda, že se směješ.
To by taky měla.
Železářství půjde do kytek
- a její obchod bude prosperovat. - Co?
Jak to vím?
Přidám se k vám.
- Cože? - Co?
Vážně?
Nemělas moc práce se salonem?
Když se budu soustředit jen na něj, možná o něj přijdu.
Paní Hoová zvyšuje nájem.
Budu o nás říkat zákaznicím a během volna pořádat prodeje.
- To je skvělé! - Ano.
Ne to zvýšení nájmu, ale že se k nám přidáš.
My čtyři dokážeme velké věci.
Viď, Čong-suk?
Ano.
Dobrá volba.
To je krása.
To jsou bubliny?
Jsou moc hezké.
- Děti se spolu baví. - Jo.
To se mi ulevilo.
Uzavíráte to jako občanský případ?
Ano, oběť, paní Han Čong-suk, nechce přísný trest.
A vyřešila to i s bytnou.
To bylo rychlejší, než jsem čekal.
- Ano. - Nejspíš nechce mít problémy.
Bydlí kousek od sebe a to železářství je plné možných vražedných zbraní.
Nejspíš se hodně bojí pomsty.
Ne.
Není tak slabá.
Co?
Každopádně jsem to vyřešil moudře.
„Moudře“?
Ano.
Co to bylo?
To jste se ušklíbl?
Jistěže ne.
Detektiv Kim takhle prostě vypadá.
Rychlé a snadné. Tak se mi to líbí.
Dobrá.
Mám návrh.
Nezajdeme na týmovou večeři na přivítání detektiva Kima?
A platí detektiv Kim.
Tak to nepůjdeme na pálivé vepřové,
ale dáme si radši hovězí žebírka.
Poblíž otevřeli nový podnik.
Hovězí žebírka, to zní dobře.
Hovězí žebírka miluju!
Nějak mi není dobře, hned po práci půjdu domů.
Opravdu?
Tak to půjdeme sami.
Dobře.
- Ale na to hovězí, že jo? - Platíte?
Na týmovou večeři se nejlíp hodí pálivé vepřové!
POLICEJNÍ ARCHIV
Dávej pozor.
Bude tu na tebe čekat babička. Já musím jít pracovat.
Já vím.
Mám už tři kolegyně.
Ty jo.
Ale co přesně děláš, mami?
Co?
No, prodávám věci.
Jaké věci?
No…
Jde o to…
že…
prodávám věci pro dospělé.
Přijdeš pozdě! Utíkej do školy.
Nepřijdu pozdě.
Musím se připravit do práce. Běž do školy s Tong-uem, šup.
Tak utíkej. Běž.
- Hodně štěstí, mami! - Děkuju!
Ach jo.
Vypadám jako řádná pracující žena.
Aspoň nemusím řešit, co si vezmu na sebe.
Bude se nám dařit.
Taky myslím.
Když mám teď produkty v ruce, skutečně mi přijde, že začínám.
Jo. A budeme mít čím dál víc práce.
Co budeme dělat teď?
Co?
Co teď?
Čong-suk, co budeme dělat?
To bychom měly probrat.
Když teď podnikáme všechny čtyři, můžeme se scházet, sdílet nápady
a pracovat systematicky.
- Systematicky. - Souhlasím.
To je dobrý nápad.
Začneme s brainstormingem?
Co kdybychom se o nápady dělily a nekomplikovaly to?
To jsem myslela.
Tys to věděla?
Co? No jistě. To slovo zná přece každý.
To „brain-něco“.
Podělíme se tedy o nápady.
Jistě.
Třeba nás inspiruje něco sladkého.
NÁPAD
S chutí do toho a půl je hotovo.
Zatím dobrý plán nemáme,
ale když budeme dál mluvit, možná nás něco napadne.
Omluvte mě.
Prosím?
Kosmetika, paní!
Proboha, úplně jsem zapomněla!
Copak je?
Došla mi kosmetika.
Objednala jsem podomní prodejkyni s kosmetikou a masážemi.
- Zapomněla jsem, že je to dnes. - To nevadí.
Všechny to promyslíme doma a sejdeme se zase zítra.
Počkat.
Jestli vám to nevadí, co si dát masáž všechny?
Co? My taky?
Díky paní O
jsme jako v bavlnce.
Je tu teplo a krásně to tu voní.
Chce se mi spát.
Často při masáži usínám.
Jsem pak odpočatější.
Ona spánek potřebuje nejvíc.
Má hrozně hrubou pleť, asi málo spí.
Takové krásné tváře je škoda.
Jestli ji chcete takhle promrhat, radši mi ji dejte.
Poslední dobou je hodně ve stresu,
nejspíš toho moc nenaspala.
To chápu.
Čong-suk, prospi se.
Ráda bych,
ale nespím moc tvrdě
a usnu akorát doma.
Tos nikdy neusnula ve škole?
Ne, nikdy.
S tím, jak je výřečná,
musela mít samé jedničky.
Působivé.
Já během hodin spala tolik, že po mně učitelé div nechtěli nájem.
I když jsem učila, pokaždé někdo usnul.
- Učila jste? - Jen chvilku, než jsem se vdala.
Ale bylo by fajn, kdyby se Čong-suk při masáži prospala.
- Je to škoda, Čong-suk. - Nemusíte ji litovat.
Co?
Spí jako pařez.
Mám úplně pevnou pleť.
- Vážně? - Vytuhla.
Co je?
Vyspala ses dobře?
Asi jsem na chvíli usnula.
Ne „na chvíli“.
Spalas celé dvě hodiny!
Cože?
Nemohla jsem prospat dvě hodiny.
Potřebovalas to.
Vyplňte mi prosím dotazník.
Chtějí to po mně z vedení.
Dostaneš pak dvakrát tolik vzorků.
Ty jo.
ZÁKAZNICKÝ PRŮZKUM
Proč to dělají?
Aby zjistili, co se lidem na produktu nebo službě líbilo.
Dělají to každý rok, ta data prý pomáhají zvýšit prodej.
Vyplňte to, prosím.
Dobře.
Moc děkuju. Ozvu se vám.
Děkuju, paní O.
Když budeme šetřit, vystačí na půl roku.
Použilas toho hodně.
Vezmi si ode mě.
Ne, to nejde. Já váš.
- Já chci zkusit tenhle. - Jasně!
Na.
Co to taky zkusit?
Podomní prodej kosmetiky?
Ale já si zrovna vyzvedla zboží. To už to měníme?
Ne, myslím ty dotazníky.
Aha.
Ta paní říkala,
že takhle zjistí, které produkty a služby se lidem líbí.
Když to zjistíme, můžeme zvýšit prodej i my.
Taky to potřebujeme.
To je pravda.
Možná se lidé stydí, protože jsou to věci pro dospělé.
Ale když budeme znát přesný důvod, pomůže nám to.
Ano.
Čong-suk je génius!
Nejspíš tě to napadlo proto, že se tak dobře vyspala.
Vzala jsem si formulář navíc.
Přizpůsobíme ho našim produktům.
Dobrá. Přinesu psací stroj.
- Děkuju. - Nashle.
PAK SO-JONG
KOPÍROVACÍ SLUŽBY
Až obejdeme přiřazená místa, sejdeme se u Ču-ri v salonu?
Jasně.
- Hodně štěstí. - Hodně štěstí!
Mějte se!
Zajdeme k supermarketu.
Dobře. Mimochodem…
Poptám se v tomhle obchodě.
- Jasně. - Jo.
Paní O!
Jaký styl vás zajímá dneska?
Vlastně vás chci požádat o laskavost.
Jakou?
Dělám průzkum ke svému novému podnikání.
Nemohla byste mi vyplnit dotazník?
- Začala jste podnikat? - Ano.
No teda.
Co je to?
Paní Hoová.
V čem podnikáš?
V čem podnikáš, Kum-hui?
Tyhle nóbl dámy jsou samé tajemství.
Ukaž.
Podívám se na to.
„Dotazník pro Snové prádýlko“. Cože?
Produkty pro dospělé?
Kum-hui, ty to děláš taky?
Ano. Také v tom podnikám.
No páni, to jsem netušila.
Tos mi měla říct dřív.
- Co prosím? - Vědět to, tak bych…
se od tebe držela dál.
Takhle to cítím.
Je mi nepříjemné, když nás lidi řadí do stejné třídy.
Tohle je skvělé.
Paní Paková, využijte toho a všem to řekněte.
Řekněte, že jsme se s Kum-hui odcizily.
Prosím.
Prodávat ve městě tyhle věci…
To je tak vulgární.
- Víš, jak… - Dobrý den.
Dobrý den.
Ahoj, Čong-suk.
Děláme průzkum ohledně našeho podomního prodeje.
Jestli máte chviličku…
Hrozně mi slzí oči.
- Musím jít. - Kolik je?
Nevím.
- Tak běž. - Ahoj.
- Taky půjdu. - Jasně.
- Ahoj. - Mějte se.
- Ahoj.
Jé, já zapomněla.
Musím manželovi uvařit večeři.
VIDEOPŮJČOVNA
- Dobrý den. - Dobrý den.
Vítejte, děti.
ČO SUN-E
Když nevíš, vyber tu levnější.
Ureme 6 stojí 500 wonů.
Sjupo Hong Kil-dong je novější, takže 1 000 wonů.
Vážně?
Tak to si půjčím Ureme.
- Pozítří ho vrať. - Dobře.
Tady máte.
Děkujeme.
Mějte se!
Na shledanou.
Dobrý den. Jsem z policejní stanice Kumdže.
Poznávám vás.
Jste ten hezký detektiv.
Jsem detektiv Kim To-hjon.
Přišel jsem vám položit pár otázek k případu, který vyšetřuju.
Máte chvilku?
Většinou mám hodně práce.
Ale dneska trochu času mám, protože jsem už pověsila plakáty.
Jistě.
Prý v Kumdže žijete už dlouho.
Ano.
Byl tu před 30 lety velký požár?
Požár před 30 lety?
Na něco si vzpomínám.
Můj nejmladší bratr
si hrál s kamarády a vzplanula mu bota.
Shořela na popel.
No a pak…
všechny doma seřezali.
A něco dalšího?
Co dalšího?
- Třeba… - Dobrý den.
Dobrý den.
Co tu děláte?
Děláme průzkum k našemu podomnímu prodeji.
Vůbec nemám čas.
Musím vyměnit všechny plakáty.
Aha.
A nemohla byste mi odpovědět při práci?
Říkala jsem, že nemůžu.
Mám důležitý rozhovor s detektivem.
Aha, dobrá.
Tak už běžte.
Dobře. Na shledanou.
Vyděsila jste mě.
Co se děje?
Čekala jste na mě?
Ano.
Dělám průzkum k podnikání.
Máte hodně práce?
Musím pracovat, nemůžu se vám věnovat.
Bude to rychlé. Jenom čtvrt hodinky.
Bohužel.
Tak deset minut! Stihnu to za pět.
Opravdu.
Tak pět minut.
Dobře.
Jelikož nemáte čas,
položím vám jen klíčové otázky.
Zbývá čtyři a půl minuty.
Ano, dobře.
„Ví dildo, kdo jste?“
Co?
Pardon, přeřek.
„Víte, co je to dildo?“
Vím, co to je.
Viděl jsem celou řadu produktů,
když jsem vám je pomáhal sbírat.
Jistě.
Další otázka.
Tohle je další otázka.
„Který z následujících produktů pro dospělé
byste si chtěl koupit nejvíc?
Zaprvé vibrátor, zadruhé dildo,
zatřetí tanga, začtvrté ochucený kondom.“
- Žádný z nich. - Dobře.
Takže: „Zašesté, nemám o koupi zájem“.
Ano, tahle. Další.
„Kde se odehrávají vaše sexuální fantazie?
Zaprvé v ložnici. Zadruhé v koupelně.
Zatřetí v práci. Začtvrté venku, například na pláži nebo v lese.
Zapáté jinde.“
Musím na to odpovídat?
Nemusíte mít obavy, zaručujeme,
že zůstanete anonymní.
Nikdo se odpovědi nedozví.
Vy ano.
Co jste říkal?
Ale nic. Pokračujte, prosím.
Dobře.
Další otázka.
„Který produkt pro dospělé…“
Trojku.
Ne, čtyřku.
Dvojku. Trojku. Počkejte!
Jedničku.
Trojku.
BONBÓNY SEMAFOR
Bála jsem se, že budu mít málo odpovědí, takže moc děkuju.
Chtěla jsem vám něco dát, ale mám jen bonbóny pro Min-ha.
Moc děkuju.
Už půjdu. Děkuju.
Promiňte! Dobrý den!
Máte pár minut?
Dobrý den.
Dělám průzkum, zabere to jen 15 minut.
Ne, deset. Stačí mi pět.
Asi neumím lidi přesvědčovat.
Tím to není.
Já spustím hotovou kulometnou palbu, ale všichni mě ignorují.
Nashle!
Dámy!
Ču-ri.
Jsi nějaká veselá.
Dostalas hodně odpovědí?
No, mám…
jednu.
- Ty taky? - Vy taky?
Všichni dělají, že jsou zaneprázdněni.
To mi povídej.
Nečekala jsem, že nás přijmou s otevřenou náručí,
ale tohle je příliš.
Co když nám pak Čong-suk vynadá?
Co kdybychom dělaly průzkum společně?
- Jo. - Myslíte?
Řeznictví mělo předtím zavřeno.
Zajdeme tam.
Získáme ještě jednu odpověď.
Dobrý nápad.
Půjdeme do řeznictví.
- Dobrý den. - Dobrý den.
Dobrý den.
Co že jste vy tři přišly spolu?
Co to bude?
Chceme vás požádat o laskavost.
Počkejte. Musím to zvednout.
- Jistě. - Počkáme.
- Dobře. - Nespěchejte.
- Máme vždy čerstvé maso. - Jo.
Jen běžte.
- Co kdybych si něco koupila? - Jo?
Je řeznice pryč?
Telefonuje.
Aha. To se podívejme.
Nezeptáme se jich?
To je dobrý nápad.
- Slyšely jste to? - Co?
Dům Čong-suk počmáral pan Čang ze železářství.
Slyšela jsem.
Už se o tom mluví.
Jo.
Lituje je i manžel.
Pan Čang musí být rozrušený.
Je to takový čestný člověk.
Musel být hrozně frustrovaný a naštvaný, že něco takového udělal.
Ta ženská prý zkouší různé prohnané triky,
aby ty sprosťárny prodala,
a manželka pana Čanga za ně utratila majlant.
To by naštvalo každého manžela.
Svatá pravda.
Kdyby mě u toho manžel načapal,
neskončilo by to u vandalismu. Rovnou by ten dům zapálil.
Přesně.
Neměly by ženy z města svolat schůzi
a to podnikání jí zakázat?
To měly!
Co prosím?
- To jsem se lekla! - Ty jo!
Co to bylo? To spolu zpíváte ve sboru?
Pozor na pusu.
Vyberte si správnou stranu.
Je jasné, kdo je oběť a kdo pachatel.
Kdybyste to měly v hlavě v pořádku, tohle byste si nemyslely.
Takový kecy!
Tak počkat.
Podle vás to nemáme v hlavě v pořádku?
Jo?
To mě pěkně uráží!
Mám vám dát lekci?
Pozor.
Máme pusy, abychom mohly diskutovat.
Proč se hned chcete prát?
Co za lekci nám chcete dát?
Jen do toho.
To mě zajímá.
Jak se opovažujete?
Zajímá vás to, jo?
Vážně tě praští.
Vůbec se vás nebojíme.
Jsme tři.
Už se neperu.
Jsme tři.
Že by to dřív bývaly zápasnice?
Ale ne, teče vám krev z nosu!
- Krev! Teče vám krev! - Krvácíš!
- Ta měla teda silný stisk.
To nemohl být obyčejný člověk!
To teda ne.
Jong-bok.
Jak ses mohla na konci schovat za mě?
Nedávno jsem si poranila záda, tak jsem…
Promiňte.
To muselo bolet.
Víc než ty vytahané vlasy mě bolelo to, co řekly.
Jo.
A ještě horší je, že všechny ženy jsou na jejich straně.
Proto se nám všichni vyhýbali.
Jestliže to rozhodilo i nás, tak co když to uslyší Čong-suk?
Nesmí to zjistit.
Určitě ji spousta lidí odmítla.
Taky myslím.
Ano.
I teď ji odmítají.
- Když se podíváte… - Ne.
Co?
- Upravte se! - Ale ne.
No teda!
Co se vám stalo? Vaše vlasy…
To jste se popraly?
Víš…
Mezi sebou!
- Ano. - Ano.
Proč?
Kvůli nějaké hlouposti.
- Bylo to omylem, že jo? - Ano.
Jistě.
Ale akorát nás to sblížilo.
Jo.
Rychle jsme se udobřily a jsme si teď ještě bližší.
- Ano. - Ano.
A to je hlavní.
- Jo! - Točte se.
Jsme teď dobré kamarádky.
Buďte ke mně upřímné.
Že se něco stalo?
Ty jo. Dám si.
Ty jahody vůbec nejsou kyselé, jsou krásně slaďoučké.
- Koupil jsem je já. - Jo?
Moje žena je zbožňuje.
Proto je koupil.
ŽELEZÁŘSTVÍ
- Děkujeme! - Dobrou noc!
Je tak milý.
Snaží se mě utěšit poté, co mě tak rozhodil.
Min-hova máma dělala průzkum.
Vyplnily jste ho?
- Ani náhodou. - Zešílelas?
Řekla jsem, že mám moc práce.
Ale překvapila mě.
I po tom všem se ty věci pořád snaží prodávat.
Jo.
Čong-suk na to nevypadá, ale je jako mezek.
Možná proto ji manžel opustil.
- Co? - Cože? On ji opustil?
Říkala mi to její bytná.
Už nějakou dobu se nevrátil.
Ty jo! Takže k tomu všemu
si neumí vyřešit problémy doma?
Zjevně ne. A každý den dělá problémy v celém městě.
Už by tu neměla prodávat.
- Jo. - Nepřibližujte se k ní.
Měla by s tím skončit.
- Ani jí o tom neříkejte. - Pravda.
Jsi tak ohleduplná.
Tak takhle to s ním zvládáš.
Paní Han Čong-suk?
Co?
„Jako mezek“?
„Proto manžel odešel“?
Co to dělá?
„Jen dělá problémy“?
A proč!
Proč to musím poslouchat?
„Přestat podnikat“? Nepřestanu. Nemůžu!
Ale ne.
Ach jo.
Do toho!
To je ale ženská.
Kdes to byl? Ráno jsi beze slova odešel.
Pomstil jsem se.
Jak to myslíš?
Jak ses pomstil?
Včera jsi nemohla usnout, protože jsi byla naštvaná na sousedy.
Musel jsem něco udělat.
Zjistí, co se stane, když na ostatní shlížejí spatra.
Já jim ukážu.
No?
Tak cos udělal? Co je to?
Tak co?
No mluv.
- Ředkvičky? - Jo.
Říkalas, že je potřebuješ na kimčchi.
Nekoupil jsem je tady a šel jsem pro ně pěšky 50 minut do sousedního města.
Město přišlo o příležitost vydělat si 3 000 wonů.
A potřebovali jsme nové kladivo.
To jsem koupil taky tam.
A pan Čang?
Pan Čang přišel o možnost
vydělat si 2 000 wonů.
Však uvidíš.
Všem se jim pomstím, jednomu po druhém.
Aha. Dobře.
To jsi pašák.
Jsi ztělesněná pomsta.
Všichni ve městě jsou teď vyděšeni k smrti.
Už jsem si odpočinul, tak očistím ty ředkvičky.
Hej, ty!
Ubohej pitomec.
Polekal mě.
Pěkně mě polekal.
Haló?
To jsem já.
Ahoj, Čong-suk.
Co děláš?
Nic. Jenom jsem doma.
Zníš vesele. Myslela jsem, že budeš smutná.
Jsem v pořádku.
Nic se ti nedaří.
Určitě tě to rozhodilo.
Teprve začínáš.
Neudělalas nic špatného,
ale budeš muset přestat prodávat.
Jestli přestanu prodávat…
záleží jedině na mně.
Co?
Dokud já neřeknu, že končím,
není konec.
I když nic neprodám,
i když budu jen všechny marně obcházet,
pořád ještě podnikám.
To je pravda.
Přijde mi to nespravedlivé, takže kvůli tomu podnikat nepřestanu.
Ukážu jim, že ještě není konec,
a budu pokračovat.
PRŮZKUM PRO SNOVÉ PRÁDÝLKO
DÁRKY ZDARMA
KOUZELNÉ KADEŘE
Už to skoro máme.
Teď řádně otevřeme.
- Ano! - Ano.
Je to dobrý podnik!
- Že je to dobré? - Ano.
- Já to umím líp. - Jo?
- Zeptám se manžela. - Posledně…
- A navíc s makkoli. - To snad ne!
- Dobrý den. - Dobrý den.
Co to dělají?
Něco se tam píše. Nepřečtu to.
„Zákaznický průzkum pro Snové prádýlko.
Za účast kvalitní dárky zdarma“?
To s tím průzkumem pořád pokračují?
Začaly jsme teprve včera.
Pokud máte čas, vyplňte ho.
Jako dárek dostanete kalhotky.
Dárky rozdávají jen podniky, kterým se daří.
Tady nikdo zájem nemá.
Myslela jsem, že už si to rozmyslí.
Co prosím?
Mimochodem…
co přesně bych si měla rozmýšlet?
- Co? - Jenom…
potřebuju peníze, abych se uživila. Jako vy.
Nikomu jsem neublížila
ani nikoho neobtěžuju, tak co si mám rozmýšlet?
Vážně to nechápu.
Není tohle od Wangpangulu?
Je to od Wangpangulu.
Jsou tak měkké. Značkové věci jsou prostě nejlepší.
Ty bys vypila i jed, kdyby byl zdarma.
Jestli nemáte zájem, klidně můžete jít, nebudeme vám nic vnucovat.
Nemám čas. Musím jít.
Je to jen pár otázek. Vyplníte to?
Ale jo, vyplním, mám trochu volného času.
Prosím.
Tak já si ho taky vezmu.
Mám velikost M.
Já mám S.
Posaďte se, prosím.
Tak já půjdu.
Zajdu za paní Čuovou do železářství.
Půjdu s tebou.
- Když to vyplníme, dostaneme kalhotky? - Co mám dělat?
„Víte, co je to vibrátor?“
Víte, co je to vibrátor?
Ne? Tak zaškrtněte „ne“.
„Zvolíte-li tuto odpověď,
- vysvětlete proč“. - Dobrý den.
- „Proč ‚ne‘“? - Rozdáváme dárky.
- Stačí vyplnit dotazník. - „Bez důvodu“.
Mějte se.
Nezabere to ani pět minut.
Dobrý den. Tady se posaďte.
Jakou máte velikost?
Říkala jste S?
Dejte si kávu. A rozdáváme dárky.
Nezabere to ani pět minut.
Nashle.
- Hele, to je syn předsedy. - Vážně? Ty jo.
- Proč? - Myslím…
Číslo tři u čtvrté otázky.
Máme víc odpovědí, než jsme čekaly.
V podomním prodeji
jde hlavně o dárky zdarma.
Ale spodní prádlo je pěkně drahé.
Vyděláme si něco?
Paní O tam nakupuje často, tak nám dali slevu.
Příště toho musíme hodně prodat, aby se nám to vyrovnalo.
- Aha. - Ano.
Ale jak říkala Čong-suk, daly jsme jasně najevo,
že nikdy nepřestaneme.
A tys na všechny udělala velký dojem.
S tím „co bych si měla rozmýšlet“.
Kdyby pohledy zabíjely, bylo by po nich.
To jsem se tvářila tak zle?
Já? Opravdu?
Ne, až tak zle ne.
Ale bylo to děsivé.
Vždyť jsem se usmívala. Sbalíme to!
- Jasně. - Jo.
- S Jong-bok uklidíme stoly. - Jo.
- Já odnesu židle do hospody. - Dobře.
- Stůl. - Tak jo.
LÉKÁRNA WONBONG
Tak co?
Teď už to sklízejí.
Proč?
Jak proč?
Dělají scénu uprostřed města.
Nemůžu tamtudy jít!
Až zmizí, proplížím se kolem.
Ale proč?
Vaše žena byla suprová.
Že prej suprová.
- Myslím to vážně. - Co to…
Vypadala krásně, když se soustředila na práci.
Máme padla.
Tak moment.
Napřed musíš vytřít.
Už jsem vytřel.
Tak znovu.
Soustřeď se na práci
a ať podlahy vypadají krásně.
Kolikrát musím vytírat?
Akorát ty podlahy zničím.
Ach jo.
Vítejte.
Lékárník už je pryč?
Zrovna odešel.
Škrábla jsem se, když jsem sklízela stoly, tak si chci koupit náplasti.
Přinesu vám je.
Kde jsou?
Dělá to 500 wonů.
Děkuju.
Potřebujete ostříhat.
Cože?
Já? No jo.
Já vím.
Brzo půjdu do holičství.
Do holičství?
Ano.
Věděl jste, že vedu Kouzelné kadeře naproti?
Umím každému vybrat správný styl.
Myslím, že vy…
vypadáte jako celebrita.
Vím, co by k vám sedělo.
Celebrita?
Ano. Ten…
Však víte, ten…
Neodcházej s výčitkami…
- Sim Sin! - Přesně!
Slušel by vám kratší účes ve stejném stylu.
Myslíte?
Ano. Někdy se stavte.
Vypadám jako Sim Sin? To sotva.
Vážně myslíš, že vypadá jako Sim Sin?
Mně to tak nepřišlo.
To ani mně.
Co? Tak proč jsi to řekla?
No…
Ze stejného důvodu, z jakého jsme dnes dělaly průzkum.
Aby sis vydělala?
Ano.
Ale asi jsem neměla lhát před svým synem, co?
To nevadí. Rodiče nejsou dokonalí, jsou to jen lidé, co se snaží být dobří.
Snažila ses dobře zachovat ke mně, tak to nevadí.
Ženský smysl, dubnové číslo?
- Přesně! - Jo!
Ale s tím Sim Sinem jsi zašla daleko.
Promiň.
JEZDĚTE PODLE PŘEDPISŮ, AŤ JSTE UKÁZKOVÍ OBČANÉ
Kapitáne! Jsem tu.
Co je to za povyk?
Co je to?
Ty ženy se zbožím pro dospělé
rozdávaly spodní prádlo za vyplnění dotazníku.
- Tak jsem to taky vyplnil. - Během pracovní doby?
Co je to? To je pro ženy.
Dám je matce.
Syn k pohledání.
Místo abyste vyšetřoval, vyplňujete dotazníky.
Vaše matka bude moc pyšná,
že jste domů přinesl dva páry kalhotek.
Jedny jsou pro vaši ženu.
Cože?
To jste nemusel.
Myslel jsem, že zkrachují, když tohle zkouší prodávat v takovém zapadákově.
Ale můžou si dovolit rozdávat kalhotky. Asi se jim daří.
Víte, jaký jsem. Proklepl jsem si to.
Po tom vandalismu se lidi ve městě nechtěli s Han Čong-suk ani bavit,
že prý jen dělá problémy.
- Opravdu? - Ano.
„Klidně si mě ignorujte. Já nepřestanu.“
S takovýmhle přístupem rozdávala dotazníky a dárky.
Ta je teda neústupná, co?
Proč se usmíváte?
Vy něco víte?
Tak mě napadá…
nevyplnil jste to taky?
To je k smíchu.
On? To sotva.
Myslíte si, že by v pracovní době odpovídal na ty směšné otázky?
Nemám pravdu?
Už půjdu.
Mějte se.
- Kéž by ta barva byla hezčí. - Jo.
Poslední píseň.
Text je v angličtině.
Je to trio „Se Taiji and Boys“.
Jeden z mála týmů, co i rapuje.
Zatleskejte jejich „I Know“, prosím.
ELEKTRO KUMDŽE
Pane So Tche-dži, melodie písně je prý slabá.
Komentář dalšího porotce.
Vy jste se soustředil na text, že?
Když poslouchám hudbu,
soustředím se napřed na text.
Jistě.
A když poslouchám text, zajímají mě dvě věci.
Zaprvé, jestli je text napsán řádným jazykem.
Tím myslím,
jestli dává smysl. Pak…
Hodnocení je horší, než jsem čekala.
Předběhl svou dobu.
Nikdo to nezná.
Možná proto.
Lidé se vyhýbají novým věcem,
které ještě neznají.
Stálo ho to tolik úsilí.
Tohle ho muselo ranit.
Myslím, že to i tak bude hit.
Co?
Lidé, kteří vytrvají, i když si procházejí bolestí,
co by je mohla zničit, nakonec obvykle uspějí.
Takový mi připadá.
Snad máte pravdu.
Doufám, že se nevzdá,
když tomu už dal tolik.
Doufám, že uspěje.
Tím jsem si jist.
Je to silný člověk. Věřím v něj.
Co prosím?
Ty jo.
EPILOG
OBCHOD SE VŠÍ POČESTNOSTÍ
Detektive Kime, máte na ruce jizvu.
Vypadá jako od popálení.
Kapitáne, nebyl požár, když jste začínal?
Případ sériového žháře.
Čong-suk. Překonáme to.
Aha. Dobrý den.
Špíno.
Máte se mnou nějaký problém?
Kde najdeme ženy s naditou peněženkou,
co ještě nic nekoupily?
- Já takové ženy znám. - Koho?
Přišel jsem za vámi.
Nepřipadal mi jako člověk.
Byl úplné zvíře.
Musíš ochránit svou rodinu
a já zase tu svou. Nemám pravdu?
Mi-hwa je těhotná.
Překlad titulků: Pavlína Tajnerová