Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Sreća je ovdje.
Kad sam s Emilom bez gaćica na vrhu tornju Crkve našeg Spasitelja.
Isuse, zaljubljen sam u tebe.
Upravo je rekao da je zaljubljen u mene.
Svi se nadaju
Da neće biti ostavljeni
Sami
Kad mi se javiš
Uvijek sam tu
Mislim da većina nas čezne za time da budu dio tuđih života.
Da pripadaju nekome.
Da budu ondje u teškim vremenima.
Kad sve postane loše i ružno.
LJUBAVNA PRIČA U KOPENHAGENU
Emil i ja umalo nismo postali par.
Nisam ga ni primijetila kad sam ga prvi put srela.
-Čestitam na knjizi. -Hvala.
-Veliki smo obožavatelji. -Zaista?
Dovela ga je moja najbolja prijateljica Gro.
-Bok, Gro! -Izvoli.
-Moje omiljeno. -Čestitam.
Hvala, draga.
Svaka čast. Idem nakratko…
-Moram napuniti auto. -Pun je.
Želim probati. Upravo smo kupili Teslu.
-U redu. -Hvala.
Mia, ovo je Emil. Naš susjed s kata.
Bok. Mia.
-Čestitam. -Hvala.
Emil je morao malo izaći. Razveden. Nedostaje mu vitamina D, zar ne?
Tako je. Na rubu skorbuta.
-Skorbuta? -Da. Čudna, stara riječ.
Tako sam i ja njega doživljavala. Čudnog i starog.
Draga Mia, ovdje je. Tour de Force.
Priča o Rebecci i njezinoj borbi s ljubavlju.
Volim biti tvoja urednica.
Počašćena sam što si mi prijateljica.
Dođi ovamo.
Moraš.
„Rebecca je znala biti zaljubljena.
Znala je biti san, maštarija,
ali nije znala kako biti nečija djevojka.
Opet se zaljubila u nezrelog muškarca koji se bojao obveza.
Nije morao ništa reći. Čula ga je kako razmišlja.
Pusti me da pobjegnem od tog očajničkog emocionalnog desperada.
Opet po starom, Rebecca. Samo svajpaj.”
-Ne, ne. -To je ona pjesma s Tessom. Hajde.
Ne opet.
-Hajde! -Čekaj.
Nisam ni primijetila Emila.
Bila sam s ovim tipom.
Želiš li sa mnom kući i slušati crno vino…
Slušati ploče i piti crno vino?
Sutra imam nastavu.
-Na faksu si? -Ne, u srednjoj.
Da, u drugom razredu.
U Rysensteenu.
Dobro. Saberi se.
Neki bi to rekli. Ali ne i ja.
Nema šanse, kompa.
I dalje bih ševila tinejdžere da Gro nije inzistirala…
Izađi na kavu s njim, Mia, zaboga.
Drag je, pristojan je i fasciniran tobom.
-Što nije u redu s njim? -Sve je u redu.
Ne bi bilo zabavno pokušati s odraslom osobom za promjenu?
I prestani govoriti da je prestar.
Istih ste godina, Mia.
-Pa sam onda postao arheolog. -Zaista? Arheolog? Ludo.
Ideš u Egipat kopati sa žličicom?
Ne, ne radim to.
Sjedim pred računalom i radim tablice u muzeju Glyptotek.
Direktor sam izložbi.
-Pročitao sam tvoju knjigu. -Dobro.
-Da. -Sigurno brzo čitaš.
Ne znam baš, ali imam vremena kad djecu nisu tu…
O, ne. Ima djecu.
Gro je spomenula da imam djecu?
-Ne. -U redu.
-Ali to je u red… -Dobro.
-To je… -Bez brige. Neću izvući fotografije.
-Ovaj… -Na ovo sam mjesto mislila.
Dobro. To je lijepo mjesto.
Kad pišeš o Rebecci, je li to na temelju vlastitih iskustava?
Posuđujem iz vlastitog života, onda izmislim malo…
-I to se pretvori u nešto drugo. -Zvuči fora.
Ja nemam ni Instagram. Držim stvari za sebe.
Sranje!
-Što? -Ma…
-Mogu li… -Što je?
-Mogu li se sakriti ovdje? -Da…
Onaj tip s biciklom… Hodali smo šest mjeseci.
Dobro.
Je li opasan?
Mislim da te primijetio.
Sad je stao.
Bok.
Bok. Reci ženi koja se skriva da želim natrag svoj album Princea.
Pa…
Bok, Jeppe.
Da. Žao mi je zbog albuma. Poslat ću ti ga.
Je li to sve?
-A što želiš da ti kažem? -„Oprosti što sam te tako ostavila?”
Pa…
-Sretno s njom. -Prestani, Jeppe.
-Hvala. -Rekla sam ti da ćeš dobiti svoj album.
-Zaboravi. Imam Spotify. -Ali…
Ne…
-Žao mi je što si to vidio. -Ma daj. Bio je to divan trenutak.
Znam odabrati idiote.
-Želiš da ga prebijem? -Da.
-Dobro. Idem onda. -Ne…
Uglavnom, htio sam reći da je knjiga jako smiješna.
Da. I sviđa mi se kako propitkuješ strukture.
Sviđa mi se humoristični pristup.
Ponovi to.
-Što? -Strukture.
-Usta su ti seksi kad kažeš „strukture”.
To mi često govore.
Zato to i ubacujem u razgovor.
Strukture.
U redu. Bio je drag, inteligentan i zreo,
ali svejedno bih ga ostavila.
-Ima dvoje djece. -Dobro.
Nije li se već skrasio? Nije li to to?
Ali onda sam vidjela brata i njegova dečka koji imaju pravu vezu.
Pa što ako ima djecu?
Da. Ljudi imaju djecu.
-Da. -Pa što?
Mi nemamo, ali ljudi imaju djecu, Mia.
-Vjerojatno smo jako različiti. -I mi smo.
Trebale su mi tri godine da shvatim njegov humor.
„Aha, ironičan si, a ne bezosjećajan.”
Drago mi je što tako misliš.
Ali za promjenu, to je netko s kime bismo voljeli nešto popiti.
-Sjećaš se šmokljana iz internata? -Bio je to obrazovni centar za odrasle.
Svirao je u bendu i imao problema s tatom.
Povratio je po tepihu.
I popio je moje skupo vino koje sam dobio za Božić.
-Prestani. -Bilo je.
I jebali ste se u kupaonici. Ne!
-Što? -Oprosti!
-Nemoj mu to reći. -Želim čuti o tome.
Oprao sam sve ručnike na 90 stupnjeva.
-Dobro. -Ne brini se.
-To je trebala biti tajna. -Razumijem.
-Naći ću mlađeg tipa. -Ne…
-Za mlađeg tipa. -Ne!
-Ironična sam, dušo. -Dobro. Živjeli.
A onda sam napokon došla do tridesetih
i odlučila dati „čudnom i starom” priliku.
Što radiš?
-Ne vidiš? To je cvijet od salvete. -Lijep je.
-Hvala. -Gdje si to naučio?
Išao sam na tečaj origamija.
Tri mjeseca u Kyotu.
Što?
Lažem. Na YouTubeu.
-Baš si blesav. -Ne bih rekao.
Imaš krasan smijeh.
Hvala.
Za tebe je.
-Hvala. -Nema na čemu.
Desno!
Ne!
Kvragu! Ma ne! Super si!
Nemoj stati.
Oprosti, moram se javiti. To je Katrinina melodija.
-Što? -Možda je važno. Samo ću…
Hej, što ima?
Sad?
U redu. Bok.
Upravo idu gore.
-Što? Tko? -Felix i Selma.
Zbilja sam lud za tobom,
ali mislim da je prerano da te upoznaju.
-Mislim da… -Da, naravno.
-Možemo li… -Da.
-Što još trebaš? -Hlače.
Evo ih. Tu su…
-Jao. -Kvragu.
Da. Ne. Kuhinjske stepenice.
Tata!
Tata?
Dobro.
-Lijepo ste se proveli? -Udarila sam se.
U prst? Sjajno! Operite ruke i donijet ću vam limunadu.
-Tata? -Da?
Selma kaže da je Burazer ime. Kvragu, nema šanse.
Da. Pazi na izražavanje. I Seka je ime. U smislu, mlađa sestra.
-Da… -Ovo je za tebe.
Baš čudno.
-Tata, čija je ovo četkica za zube? -Da, čija je to četkica za zube?
Dobro pitanje.
Pa…
To je četkica jedne žene koja se zove Mia.
Zašto je nije ponijela sa sobom?
Dobro pitanje.
-Tata, smiješiš se. -Da.
-Čudan si. -Da, malo sam čudan.
Jer me Mia usrećuje.
Usput, je li vam mama dala po guzici?
Ili ja moram svaki put?
Ne…
Nemoj se živcirati. Ali siguran sam da je bio najbolji na testiranjima.
-Kad sam pročitao… -Bok!
-Bok. -Bok.
-Halo? -Baš lijepo.
-Ušla si na stražnja vrata? -Bok.
-Bok.
-Da… -Dobro jutro.
-Došla si s kata, droljo?
-Jesam. -Želiš li kavu?
-Da, molim te. -Hvala.
-Slušam. -Sve je slađi i slađi.
-Rekla sam ti. -I seks je jako dobar.
-Aleluja, sestro. -Nisam iznenađen.
U ovoj zgradi svi smo jebači.
-Ne govori „jebač” pred Vesterom. -Zašto?
-On je poput nas. -Da.
-Zar nije tako? Jesi li ti mali jebač? -Prestani.
-Možeš li reći „jebač”? -Ne može.
-Jebač. -To!
Prestani.
Bit ćeš bonus mama.
-Kartonska mama. -Smiri se.
Plastična mama? Kako se kaže?
-Ne znam. -Pa…
Prvo ih moram upoznati, a onda ćemo vidjeti.
Bože!
To je ludo.
Ili zla maćeha ili slatka guvernanta, zar ne?
To je tvoj izbor.
Teški stereotipi.
Da. Ali odlučit ću se da budem ona slatka.
-Dobročiniteljica iz onog filma… -Moje pjesme, moji snovi.
-Ne, s kišobranom i torbom. -Da! Mary Poppins.
Da. Mary Poppins. To sam ja.
Nju svi vole.
Može li to biti knjiga? Bonus mama koju svi vole?
Zanimljivo.
Mnogi ljudi žive tako, ne? „Tvoja, moja, naša djeca.”
Ogromna publika.
Rikke!
Nisam ih još ni upoznala, a ti to već pretvaraš u posao.
-Je li ovo previše? -Ne.
Jesi li nervozna?
-Uđimo. -Jedva čekam.
I ja.
Nažalost, skrivaju se pa ne znam gdje su.
Ajme meni.
-Da. -Baš šteta.
Da.
Jer imam ove goleme čokolade.
Felikse, goleme čokolade! Otvori!
Bok, ljudi.
Ovo je Mia.
Jedva sam čekala da vas upoznam.
Ovo je za vas.
Ali ne sjećam se volite li vi uopće čokoladu.
Volimo, tata.
Želite li mi pokazati svoju sobu?
Znam žonglirati s tri loptice.
-Zaista? -Aha.
Poput klauna.
-Zaista? -Mogu li isprobati tvoje cipele?
Naravno. Mislim da će ti pristajati.
Tu je naša soba. Tata je rekao da pospremimo prije no što dođeš.
Super ti stoje.
Vidimo se, Mia.
Vidimo se.
-Bok. -Pričekajte mamu. Dolazim.
Dobro je prošlo.
Odmah se vraćam.
-Zove se Mia. -Lijepo ime.
I donijela je…
Smijem li te nešto pitati?
Aha.
Jesi li odlučio ne imati više djece ili…
Ne…
-Dobro. -Mislim da nisam. Zašto?
Voljela bih imati dijete u jednom trenutku.
S tobom.
To mi je drago čuti.
Želiš napraviti bebu?
9 MJESECI POSLIJE
-Da ti napravim pletenicu? -Svrbe me tajice.
-Ne razmišljaj o tome. -Felixe! Spakirao si torbu? Idemo.
-Koji je danas dan? -Srijeda je.
-Srijeda? -Da.
Jebote! A odjeća za tjelesni? Mislim da nije čista. Sranje!
Felixe, daj mi mobitel.
Hvala. Spakiraj školsku torbu.
Zašto to zove odjećom za tjelesni? To je oprema za tjelesni.
Jer smo stari. Nekoć je to bila odjeća za tjelesni.
Tata!
-Dušo, jesi li ih pronašla? -Da.
-Onda je donesi. -Da.
Jebote!
-Hajde, tata! -Dolazim. Idem po odjeću…
Dakle…
Trebali bismo potražiti pomoć.
Da. Učinimo to.
Jesi li dobro?
Bojim se da sam ja problem.
Emil već ima dvoje djece pa znamo da nije u njemu problem.
Zato smo tako sretni što ste nas primili. Javno zdravstvo ima duge liste čekanja…
-Znate što? -Što?
Sve izgleda u redu i normalno.
-Zaista? -Da, zaista.
Možete ustati i odjenuti se.
Hvala.
U redu.
Ajme. Ovo je veliko mjesto.
-Oprostite što nismo imali stolac. -U redu je.
Zapravo smo već gotovi.
-U redu. -Da.
-I? -Sve izgleda u redu i normalno.
-Da. Dobro i normalno. -Sjajno.
Mia, poslala sam vam nekoliko recepta.
Pit ćete tablete da bi jajne stanice sazrele.
Napravit ćete ultrazvuk da vidimo kad ćete početi uzimati Ovitrelle
da potakne ovulaciju.
U redu.
I 36 sati poslije oplodit ćemo vas Emilovom spermom.
-Da. -A onda…
Trebat će vam čepići za jačanje vaginalne sluzi.
U redu? To je to.
-Sjajno! -Da…
Bit će dobro. Bez brige.
-Jedva čekamo. -Da…
Da.
Ona je divovsko sunce koje obasjava cijelu obitelj.
Ona je jebeni Mesija koji širi svjetlo i radost na sve oko sebe.
Ona je Spasiteljica. Bonus mama poslana odozgo.
Brine se za dvoje djece.
Za dvoje djece koje nisam rodila…
Volim ih, ali nisam ih ja rodila…
BONUS MAMA KOMEDIJA
VOLIM IH, ALI NISAM IH JA RODILA…
Dušo?
Emile?
Emile.
Emile, dušo. Zaspao si.
Hajde.
Da. Oprosti.
Ne razumijem zašto ti treba toliko da ih ušuškaš svake noći.
Ne.
Rekli su 36 sati prije.
Dušo, 35 ili 36…
-Sigurno je u redu. -Kako da znam?
Ne.
Ovu treba okrenuti…
Čekaj…
Ovako.
-Da. -Na…
250.
Ups. To nije dobro.
Mjehurić zraka. To je opasno, zar ne?
Sestra je to objasnila, sjećaš se?
-Treba biti unutra? -Ne znam.
Nije opasno ako je malen.
-U redu, malen je. -Da.
-Samo daj. -Da. Dobro.
Dobro.
-Jedan, dva, tri, četiri, pet. -Jedan, dva, tri, četiri, pet.
-To je to! -Je li boljelo?
Ne. Nije bilo tako loše.
Opaka si!
Imam ideju.
Dovoljno veliko za tvoj vatromet sperme?
Možete sići.
-Da. Ali… -Sad možete sjesti.
Neće iscuriti?
-Možete sjesti. Bez brige. -Dobro.
Hvala.
Evo ga.
Hej.
-Morao sam na drugi kat ovaj put. -Već smo obavili oplodnju.
Da?
Da.
Sjajno. Dakle, sperma je unutra.
-Kako je prošlo? -Teško je reći.
Nadajmo se da je to dovoljno.
Uzorak sperme nije loš.
-Što to znači? -Sadržao je devet milijuna spermija.
-Dobro. -Sjajno.
Prosjek je 15 milijuna.
U redu.
Već imam dvoje djece.
Ali kvaliteta muške sperme može se pogoršati s godinama.
-Rijetki su toga svjesni. -Dakle…
Mia, dobit ćeš novi recept.
Dušo!
-Rekao je da je devet milijuna u redu. -Nije baš tako rekao.
Emile, čekaj malo.
Moram vratiti stolac gdje sam ga našao.
Zatvorite vrata!
Dušo…
-Ovo mjesto je labirint. -Hej.
Možda ih ima samo devet milijuna, ali sve ih volim.
U redu? I ubacili su ih u pravom trenutku.
Bit će dobro.
Lijepo je ovdje.
Je li sve u redu?
Da…
-Ovdje ste svojom voljom? -Da!
-Hvala na brizi. -To je dobro.
-Samo dajte. -Hvala!
-Je li to Anne Marie Helger? -Da, mislim da jest.
-Ne možete brže? -Čekaj me!
Pazite. Pogotovo ti, Felixe.
-Pogotovo ti, Felixe. -Viggo!
Hej, dušo?
Muka mi je.
-Užas. -Ne. Muka mi je.
-Zaista? -I sise me bole.
-Ovo? -Jao!
-Idemo te doma tetošiti. -Ne.
Da! Mrzim ta isforsirana druženja.
-Želim upoznati druge roditelje. -Zašto? To je čudno.
Dođite! Počinjemo, uđite!
-Dolazimo! -Dolazimo.
To je Oscarova mama.
Vrbovat će te za razne odbore u kojima ne želiš sudjelovati.
Hajde.
Tko si ti?
Ja sam Selmina i Felixova bonus mama.
-Ja sam Oscar. -Zaista?
Bok. Važno je da ne sjedimo s istim ljudima s kojima inače sjedimo.
I trebam dobrovoljce
za odbor za Noć vještica ove jeseni.
A sad, bacimo se na ovu krasnu hranu.
Bok.
Bok!
-Sljezovi kolačići s čokoladom. -Hoću malo!
-Stanite. -Ne, ne.
Govorila sam koliko je važno
da razgovaramo sa svima u roditeljskoj skupini.
Tako i djeca upamte da ne…
Svi bi trebali biti uključeni.
-Možemo se malo organizirati? -Da.
Napraviti nekakve tablice?
-Želiš li čašu? -Ne, hvala.
Razumijem.
Očekuješ?
Još je rano za reći, pa…
-Uzbudljivo. Čestitam. -Hvala.
-Oscarova mama? -Da?
Htjela bih pomoći s odborom.
Sjajno. Hvala.
Zbilja moram piškiti.
Spreman sam.
Izvoli.
U redu…
Evo ga.
Jesi li dobro spavala?
-Podno grijanje je isključeno. -Dušo. Samo…
Da, oprosti.
Dobro.
U redu je.
-Je li zaista u redu? -Da, naravno. Mislim…
-Da. -Dođi.
Sad dodajemo lavandu.
I udahnite.
Navodno se prepolovio broj spermija
kod danskih muškaraca u posljednjih 40 godina.
Udahnite…
Što je s Dancima? U čemu griješe?
Piju pivo s laptopima u krilu, točno na jajima.
Ne. Kažu da kvaliteta sperme propada već u maternici.
-Dakle, majke su krive. Naravno. -Tiho.
Oprostite.
Bor.
Dobro za pluća. I za probavu.
Stiže vrućina. Evo ga.
Ozbiljno, to je epidemija. Prava prijetnja čovječanstvu.
Ili klimatske promjene. To ovisi o…
-Zaboravile smo. -Oprostite.
Ne zaboravite biti tiho.
-Da… -Stiže vrućina.
Sve je baš sjebano.
Ja primam hormone i injekcije, ali problem je Emilova sperma.
-Pa jeste vi ozbiljne? -Oprostite!
Seksali smo se prije 12 sati, ne?
Klinika kaže da tijekom ovulacije u maternici stalno treba biti sperme.
Stalno se jebemo.
Kurac me boli. Jučer smo se jebali dvaput i jednom sinoć.
Mnogo se jebemo.
A danas se moramo jebati da si poboljšamo šanse.
Poboljšamo šanse? To me napaljuje.
-Volim kad govoriš prostote. -Nije smiješno, Emile. Zaista nije.
Samo ja preuzimam inicijativu. Dan je skoro gotov. Što ako sad ovuliram?
Nije gotov. Nije ni dva.
-Možemo se jebati kad dođemo kući. -Rekli su po danu. Ne poslijepodne.
Prestani. Previše je. Histerična si.
Mia?
Mia. Dušo?
Dušo, stani. Što radiš?
Zašto odlaziš?
Ako sam tako histerična, zašto smo uopće skupa?
Dušo!
Izrekao sam glupost. Žao mi je.
Nisam histerična.
Samo sam zabrinuta
da će sva ova gnjavaža oko injekcija biti uzaludna,
da ćemo propustiti ovulaciju samo zato što smo umorni od seksa.
Tvoj broj spermija pao je na samo četiri milijuna.
Da, sjećam se brojke, Mia.
Mrzim što nam ovo uništava seksualni život.
Volim naš seksualni život.
Sad se bojim da te više ne napaljujem.
Hajde.
Ma ništa.
Mogu li ja nešto učiniti?
Da. Dobro, hajde.
Ljubi mi vrat.
Pa…
Želiš li gledati porniće?
-Porniće? Ne. -Mislila sam da bi moglo pomoći.
Dobro. Ili…
Možemo pokušati.
-Da? -Ili… Želiš li ti?
-Naravno. -Zaista?
Dobro.
-„Napaljena pomajka.” -Bum!
Dobro.
Kad bi mogao skinuti čarapu…
-Možemo li premotati? -Da.
Do akcije.
To!
-Dobro! -Opa!
-Naći ću nešto drugo. -Daj.
Dobro.
To!
Ti gledaš porniće?
Ne redovito. Čovjek povremeno naleti na to.
Naletjela si na PornTube?
Ponovi to.
Što? PornTube?
Usta su ti seksi kad kažeš „PornTube”.
-Da? -Da.
Čekaj malo.
Dobro.
Jao!
Jebote.
Jebote, baš si seksi.
-Svršit ću. Svršavam! -Da!
Divna si! Bože, boli!
Gore. Daj mi ruku.
Evo ga.
Moramo napraviti novi plan.
Moramo piti manje vina i jesti više ribe.
I moraš prestati nositi one uske bokserice.
Idem na akupunkturu, a trebao bi i ti.
Naravno. Ali možemo li…
Dušo. Idemo nešto pojesti jer…
Samo da promijenim vrećicu.
Dobro.
-Trebaš pomoć? -Ne! I nema pušenja na zabavama.
-Prestao sam. -Ne, nisi.
-Jesam. -Pušio si prošli vikend, zar ne?
Istina. Dušo, samo polako…
Možeš povećati broj spermija u samo tri mjeseca. Učini nešto.
Dušo…
-Što je s ovim vrećicama? -Oprosti.
Mislio sam da su velike. I ove odgovaraju, ali samo polako.
Moram se opustiti i ne brinuti se.
Moje tijelo očito ne može… Stres mi se nataloži u tijelu…
Dušo, trgaš vrećice.
Pustiš meni? Mogu ja?
Idi presvući bokserice.
Da, idem odmah.
Ova kvočka ne sjedi ni na čemu.
I zato što misli da sjedi na jajima, ne nese ih.
To će trajati zauvijek ako im ne pomogneš da se trznu.
Katkad im možeš staviti kantu na glavu da se izliječe.
Kantu? Zvuči zlobno.
Samo 24 sata i opet postaje kvočka.
Kvočka je smiješna riječ.
Simon je prava kvočka. Rekao je Vesteru da mu pokušavamo napraviti sestru.
-Zaista? -Da. Ne znam želim li to uopće.
Hoćete li preuzeti odgovornost za vlastitu djecu?
Da. Nađimo štapove i napravimo kruh na štapu.
-To. -To!
To! Sirovo tijesto i odjeća koja zaudara na vatru.
Hej, Gro. Ima li bijelog vina kod tebe?
Ne, Rikke! Ovo je obiteljsko igralište.
Točno! Zato moraš imati zalihu.
Pozvana si na Sajam knjiga u Göteborgu.
-Na čitanje i intervju na pozornici. -Sjajno.
-Da. -Savršeno.
Treba mi novac. In vitro oplodnja iznimno je skupa.
-Hvala na prvoj verziji. -Svidjelo ti se?
-Nije. -Pitanje je sviđa li se tebi.
Iritantno pitanje, Rikke.
-Mučim se s tim. -Slušaj. U lošoj si fazi.
Nema ničeg novog. Smrdi na klišeje.
Gubitak kontrole je koma, ali moraš izgurati.
-Smrdi na klišeje? -Itekako.
Imaš pravo.
Ne mogu se snaći i tako sam nenadahnuta…
Komedija Bonus mama…
Zašto smo mislile da je to dobra ideja?
Nije to loša ideja.
Ne čini se kao komedija.
Zašto mora biti smiješno ako nije?
Mislim da nema autentičnosti.
Iritantna si kad imaš pravo.
Može li moja hladna i mudra urednica otići na trenutak
da se mogu družiti s Rikke?
Dobro. Razgovarajmo o mom rođendanu.
Reci mi što ćeš odjenuti. Ne, šuti! Ja ću nositi haljinu iz snova.
Predobra je.
BONUS MAMA DRAMA
CAMILLA I PETER DJECA: LIVA I VILLE
Zahvalna je što je voljela djecu od početka.
Zaista ih je voljela. I ona su voljela nju.
Da! To je to!
-Tata, želim karton od jaja. -Ovaj…
Bilo je prirodno biti s njima.
Toplo i lijepo.
-Zelena boja? -Što?
-Zelena boja. -Sve smo iskoristili.
Tamnozelena? Ne želiš ružičastu?
Tu.
Selma, zaboga.
-Trebala sam mir i tišinu. -Samo sam ti htjela pokazati masku.
Da, ali ne sad, Selma.
Da, sjajan je!
-Što ima? -Nije htjela vidjeti.
-Što se događa? -Pokušavam raditi u miru.
-Mnogo je smetnji i buke. -Dobro.
Ne mogu se usredotočiti. Pod stresom sam.
Pokušat ću ih ušutkati, ali imaju pravo na svoj prostor.
Ako nemaš dijete, jesi li i ti još dijete?
A da odgodimo test do Rikkeine zabave u subotu?
-Možeš li toliko čekati? -Da. Sretniji smo kad se nadamo.
Bit će nam zabavnije. Trebamo malo zabave.
Bit ćemo sretni i ako si trudna.
Niste li pokušavali dobiti dijete?
-Da. Pokušavamo. -Dobro. Da.
-Jutros smo napravili test. Ništa. -Sranje! Baš mi je žao.
Koma.
-Kako ste vi? -Mi? Jebemo se ko zečevi.
Kupujemo šator za četiri osobe. To je šator za Teslu.
Kad počneš tražiti dodatke za Teslu…
Oprosti.
Opa!
Ne mogu imati malo privatnosti?
Samo sam htio vidjeti kako si.
Zar ne mogu ni piškiti sama?
Ne mogu imati normalan dan kod kuće,
ušuškati se i gledati televiziju a da nema djece posvuda
jer svi moramo dijeliti isti jebeni kauč.
Možemo li kupiti veći kauč?
Ne. Jer to se kosi s Emilovom vrlo sofisticiranom estetikom.
-Nemamo mjesta za veliki kauč. -Nemamo mjesta?
Zaista nemamo.
A za mene?
-Što? -Ima li mjesta za mene u tvom domu?
Je li dosta za večeras, dušo?
Dosta za večeras?
Opa.
Nazovimo ga Dosadni Policajac Emil.
Bedasti Emil. Fuj.
Ne želim ići kući.
-Dobro. -Dobro sam.
-Da se malo umiješ? -Nema jebene šanse!
Dobro!
Odlaziš?
-Baš si nezreo! -Pozvat ću nam taksi.
Hej!
Nije pošteno da je tvoja sperma funkcionirala s Katrine, a sa mnom ne!
Nemojmo o tome dok si pijana. Idemo kući.
-Ne! -Prestani.
-Ne želiš ni razgovarati sa mnom! -Želim. Idemo.
Što se događa? Saberi se!
Ne govori mi da se saberem!
Onda nemoj.
-Idemo kući. Hajde. -Ne!
-Dobro… -Ne želim ići kući!
-Zašto ne želiš ići kući? -Jebi se!
Dušo!
Baš si jebeno naporna!
Jebote.
Dobro jutro.
-Sranje, jučer sam se baš ubila? -Da.
-Samo ću… -Molim te, sjedni.
Malo se sramim.
I osjećam se ko svinjica. Jesi li jeo? Mogu napraviti tost.
-Ili… -Možemo li razgovarati o…
Da, jasno.
Čini mi se da sam ja samo statist u tvojim osjećajima.
-I ja sam ovdje. -Naravno…
I ja sam dio toga iako ne pokazujem osjećaje.
-Znam. Žao mi je što… -Pusti me da dovršim.
Tvoj nas bijes pomalo udaljava.
Kao da držiš loše osjećaje u sebi
umjesto da razgovaramo o tome prije no što stvari izmaknu kontroli.
-Možda su djeca… -Samo se javi.
Bok, Katrine.
Zaista?
Sretan Majčin dan.
Da. Tako je.
-Na zvučniku si. Mehmet ovdje. -Bok.
-Bok.
Sinoć se nešto jebeno katastrofalno dogodilo s nekim nepoznatim tipom.
-Što? -Emil i ja jako smo se posvađali.
Pijana sam skoro završila s nekim tipom.
Dobro. Mia… Kad kažeš „skoro”, je li to penetracija?
Kako se zoveš?
Poanta je da sam stala, zar ne? Nisam to učinila.
Stara Mia bi to učinila.
-Ali ja nisam. Samo smo se ljubili. -Da. Sjajno, Mia.
-Moram reći Emilu, zar ne? -Da, bit će oduševljen…
Ne. Tiho, Andrease.
Mia, duboko diši. Nemoj uraditi ništa ludo.
Bila je to pijana pogreška s nepoznatim tipom, zar ne?
Da. Volim Emila. Želim imati dijete s njim.
Zato zaslužuje moju iskrenost.
Ne, dušo. Ne govori istinu. Ikad!
-Poslušaj nas. Znamo. -Sranja se događaju.
Moraš živjeti s time. S krivnjom, sramom, tugom i…
Trebala bih mu reći.
Samo si želiš olakšati grižnju savjesti.
Slušaj me.
Razmisli o tome zašto si se bacila na nekog drugog.
Točno.
Od čega bježiš?
-Kako ste postali tako mudri? -I mi smo griješili.
Slučajno sam poševio Christiana iz Digital Agencyja.
Ali razgovarali smo o tome na terapiji jer…
Slijedi citat iz pakla.
„Voljeti je glagol,
a ne trajno stanje entuzijazma.”
Kaže Esther Perel i to znači…
„Zaljubiti se u glupog muškarca.” Thomas Helmig.
-Bit će sve u redu. -Sve će biti u redu.
Da. Jesmo ti rekli da smo našli drugu agenciju?
Također iz Kolumbije, ali s mnogo većim izborom surogata.
-Sjajno. -Zar ne?
Super.
Ali morali smo podići hipoteku.
Pričat ćete mi poslije. Držim fige. Moram ići.
-Mislim da je sretna zbog nas. -Da.
Žao mi je.
Što si rekla?
-Žao mi je. -Ne…
Ne čujem te. Morat ćeš ponoviti.
-Što si rekla? -Oprosti, bila sam glupa.
-I ja sam bio glup. -Ali ja sam bila gora.
Jesi.
Molim te, nemoj se ljutiti.
Ali…
Jučer, kad sam pobjegla od tebe…
Da. Možemo li se dogovoriti da se to neće ponoviti?
Neću to ponoviti.
-Volim te. -Volim te.
Do neba.
Ja tebe volim više.
Da dosadni policajac pripremi doručak?
Možemo sjesti na naš divan kauč i doručkovati.
Ili je bilo dosta za večeras?
-Bila si naporna. -Ne govori to!
-Nikad nisam vidio takvo što. -Ne govori to.
-Pa, Mia… -Možemo li pričekati Emila?
Naravno.
Spreman.
Nažalost, sve tri oplodnje bile su neuspješne.
Idući je korak in vitro oplodnja,
gdje oplodimo jajašce izvan tijela i stavimo ga u maternicu.
Morat ćete biti na hormonskoj terapiji
i primati injekcije za sprječavanje ovulacije.
Možda ćete osjetiti nelagodu. Većina žena to kaže.
-Možete pročitati ovaj pamflet. -Opet to radite.
-Kako to mislite? -Samo se meni obraćate. I Emil je ovdje.
Ovo se događa svaki put.
Znam da je moje tijelo središte ovog postupka,
ali možda bismo mogli podijeliti mentalni teret.
-Nije bitno. -Bitno je.
Ne možete se odnositi prema njemu kao prema drugorazrednom roditelju.
Ravnopravnost spolova počinje ovdje, u sustavu.
Zar ne? Gledate samo mene, razgovarate samo sa mnom,
a Emil trči sa spermom u čašici.
Pogledajte ga. Razgovarajte s njim. Dajte mu podršku.
Dajte mu glas i jebeni stolac da sjedne!
Zar je to tako teško?
Dajte mu stolac! Zašto nikad nema stolca?
Stolac bi dobro došao.
Onda ću reći vama, Emile,
da novi tretman neće ublažiti promjene raspoloženja.
SAJAM KNJIGA U GÖTEBORGU
Jebote!
Zašto Rebecca
očajnički inzistira na tome da bude objekt?
Jer je to sve što zna.
Cijeli svijet gleda na mladu žensku osobu na taj način.
Cijenjena je zbog svoje ljepote, mladosti i plodnosti.
Poniženje kad taj pogled ispari može jako boljeti.
Jer što si bez toga?
Muškarci su još više nezapaženi kroz život.
Njih se vidi, ali ih se ne gleda.
To su dva vrlo različita polazišta kod ljudi.
Mnogi od nas žele znati što slijedi.
Ima li novih avantura za Rebeccu?
Ne, nažalost, nema.
Pišem roman o bonus mami.
Iako, iskreno, imam malu spisateljsku blokadu, pa…
Baš sam razgovarala s Knausgårdom i kako se on nosi s blokadom.
Ma zapravo nemam spisateljsku blokadu.
Stalno pišem,
ali znam pisati samo vrlo privatna opažanja,
nešto poput dnevnika o…
O…
Pa o raznim…
O samopreziru i sramu.
Da, jer smo mi…
To jest ja sam…
Mnogi od nas… To je gotovo poput epidemije, znate?
Mnogi od nas otkriju da naša tijela ne mogu…
Mnogo pišem o svojoj in vitro oplodnji.
Evo, rekla sam to naglas.
Pokušavam obuzdati samoprezir kad pišem,
ali i mračne misli o…
O tome da sam manje žena jer ne mogu začeti.
Jako zanimljivo i jako važno.
Da, kao što rekoh, to je gotovo poput dnevnika osobnih razmišljanja.
I možda je malo premračno u usporedbi s onim o čemu inače pišem.
Voljela bih da sam mogla čitati o tome kad sam to proživljavala prije pet godina.
Sad sam ja to rekla naglas.
Je li još netko imao sličnih problema?
Da.
Evo ga.
Mnoge od nas
htjele bismo pročitati nešto
gdje se možemo poistovjetiti sa spisateljicom.
Sumnjam da bi Knausgård pisao o tome.
Mi želimo da ti napišeš tu knjigu, Mia.
Predstavit ću vam ženu bez djece.
Evo je, ona pati, ona čezne.
Evo me.
Preuzet ću svu krivnju koju mogu nositi.
Paradirat ću gola gradom i slušati ruganje drugih.
Nosit ću teret svih neplodnih žena kako one ne bi morale.
Dođite i sjednite sa mnom, sve vi neplodne žene i bonus mame.
Slomite se sa mnom, ako želite.
Nitko ne zna koliko ćemo dugo Emil i ja živjeti u ovom paklu plodnosti
ili koliko ću razuma izgubiti prije no što se to dogodi ili ne dogodi.
DOLAZNI POZIV: EMIL
SPREMI DATOTEKU
GLAD
-Bok, dušo. -Hej, jesi li dobro?
Da. Oprosti što nisam nazvala.
Bila sam zauzeta pisanjem. Mislim da će biti dobro.
Da? Reci mi.
Neplodnost je baš sveobuhvatna.
-Da. -Mislim…
Samo želim pisati o…
O tome koliko je iscrpljujuće…
I pisati o ludosti
gdje si uništavamo tijelo da bismo stvorile život.
-Dobro. -Da.
Želim da bude sirovo i nefiltrirano.
Fascinantno.
Ne radi se o nama, zar ne?
Ne.
Dobro. Ne želim da moj broj spermija bude dostupan u lokalnoj knjižari.
Gro i Simon nas zovu na večeru u subotu.
Baš lijepo.
Da. Simon je vjerojatno kupio neku novu napravu koju nam želi pokazati.
Friteza na vrući zrak Gastronoma, osam litara.
-Zaboga. Opa. -Da.
Jesmo li spremni za večeru?
-Da! -Djeco, večera je spremna!
Ovo nam je zadnja runda u privatnoj klinici,
a ako to ne uspije, na listi smo javne zdravstvene klinike.
Ali red je dugačak…
Nadamo se bolnici Hvidovre.
-Ne znamo možemo li… -Ne.
Emilu stalno opada broj spermija.
-Prošli je put bio samo milijun, pa… -Da.
Dobro.
-Da. -Nije li to mnogo?
-To je jako malo. -Ne.
-Jako malo. -Dušo, nisi ti kriv.
Tako je, kako je.
Da.
Srećom, trebate samo jednog funkcionalnog punoglavca.
-Da… -Koji…
-Gro i ja, mi smo… -Ne! Ili…
Je li tko za desert?
-Da. -Napravili smo…
-Sladoled. -Sa Simonovom novom napravom.
-Sjajan je. -Super.
Radi se već satima dok mi sjedimo ovdje.
-I dalje je domaći… -Kava?
-Da, molim te. -Želiš i brendi?
-Ja neću. -Mali, uz kavu.
Imam jedan jako skup. Fantastičan i jako skup.
Cijena i kvaliteta idu zajedno. Skupo i dobro.
-Ovo ima oboje. -Dušo.
Kušajmo.
-Što je, djeco? Zabavljate se? -Da.
Koliko si ih vidio?
-Otprilike pola. -Dobro.
Samo malo.
-Ti i ja smijemo popiti čašu, zar ne? -I Gro?
Pa, reći ću vam… Dušo?
Ne, dušo. Djeca. Znaš?
Naravno. Dakle…
Dobit ćemo sestricu. Ili mlađeg brata.
Nevjerojatno.
-Čestitam. -Sjajno.
Da.
-Fantastično! Zaista? -Da! Zaista.
Ali prvo ćemo pojesti desert.
Zar ne?
-Bože. Opa. To je… -Sjajno. Predivno je.
-Jako smo sretni. Zašto govorim engleski? -Da, ne znam.
-Moramo proslaviti. -Da.
Znaš što? Idemo na Kubu.
Gro, zašto mi nisi rekla da si trudna?
To je nevjerojatna vijest.
Molim te, ne skrivaj svoju radost zbog mene. Nadam se da nećeš.
Ne. Nije zbog tebe.
Nisam sigurna jesam li sretna. Trudnoća s Vesterom bila je teška.
Kao da se moje tijelo počinje prisjećati toga.
Gro, prestani.
Trebala bi biti presretna. To je sjajno.
Da sam barem ja trudna.
Jesi li posve sigurna? Možda bi trebala pričekati ili…
-Bok. -Bok, Mia.
Što je?
Možda bi trebala pričekati.
Ili…
Da.
To Simon kaže.
Da si moram dati vremena i…
Ali…
Ali ja…
Svako se jutro budim u jebenoj panici.
Srce mi tuče kao ludo.
I ozbiljno osjećam kao da je moje tijelo zatvor
iz kojeg ne mogu pobjeći.
Ne znam kako to
objasniti, ali…
Ne mogu proći kroz trudnoću i sve to…
Ne dok imam malo dijete. Jednostavno ne mogu.
Ali, Gro, imaš nas, u redu? Ti…
Nisi sama. Pomoći ćemo s bebom.
-I Simon. Dvoje ste. -Slušajte me! Ne! Nitko me ne sluša!
Ne mogu ovo!
-Ne mogu. -Ne možeš.
-Čujemo te. -Ne možeš.
-Dušo… -U redu je.
Žao mi je!
U redu je, dušo. Samo diši.
-U redu je, dušo. -Ne mogu.
Ne.
Dobro došli u javno zdravstvo. Vidim što ste radili kod privatnika.
Predlažem da vas stavimo na takozvano dugotrajno liječenje.
To sa sobom povlači umjetnu menopauzu.
-Umjetnu… -Menopauzu?
Da. Vaš se ciklus miješa s našom stimulacijom
pa mislim da je to najbolja opcija.
I uključuje niz nuspojava.
Palpitacije, glavobolje, valunzi, svrbež,
suhu sluznicu i promjene raspoloženja.
Kod bolnice Hvidovre Emil i ja čekamo autobus u tišini.
Procesuiramo vijesti.
Nedaleko od nas starija žena skuplja pseće govno.
Osjećam kako mi suze naviru.
Zatim Emil kaže: „Morat ćemo to izgurati.”
Htjela sam mu reći: „Jebi se.” Nisam to učinila. Jebi se.
-Mia! Mislim da kreće. -Da. Dolazim!
Znam da povrjeđujem Emila, a to je ono što sad želim.
-A masiranje… -Nemoj.
Kvragu!
-Imam loš zadah? -Da, jako loš. Ali u redu je.
-Jela si sir? -I luk.
-Kvragu! -U redu je.
-Moram… -Da.
-Jao. -Što sad?
Kvragu!
Jao. Boli.
-Polako… -Dolaze.
-Trebaš li sjesti? -Da.
Dođi.
Što da radim s tim?
Želim ugurati taj izbačeni fetus u sebe.
Da vidimo može li ondje živjeti.
Žao mi je, Mia.
Prisiljavam te na ovo, a tebi se to čini grotesknim.
Ne, ne prisiljavaš me ni na što.
Ti si mi najbolja prijateljica.
Bok.
Jesi li dobro?
Ne baš.
Hvala, Mia.
Nema na čemu.
I meni treba pivo.
Sranje!
Nadam se da će izdržati.
Pišeš li o nama?
Što?
Slučajno sam pročitao na tvom laptopu. Napisala si stvari koje sam rekao.
Citiraš me.
Dušo, htjela sam ti reći.
U redu. Jesi?
Da, to…
Samo moram pisati o svemu što se događa. Gomila se.
Rekla si da ne pišeš o nama.
-Znam. -Pitao sam te za to.
Rekla si ne.
Želim biti dio tvojeg života, ne i tvoje knjige.
Razumijem.
-Ali… -Ali?
-Ne znam što bih rekla. -Misliš li ono što pišeš?
-To me povrijedilo. -Ali ne bi trebao to čitati.
To je dio procesa i pokušavam se ne cenzurirati jer u tome i jest poanta.
Ne razumijem zašto…
Ponovit ću. Njeguješ negativnost.
-Nije tako. -Jest.
Pišem o tome kako se osjećam.
Pišem da ne izgorim iznutra.
Volio bih to pročitati. Sve.
I trebao bi.
-Da. -No još nisam spremna.
Bit će sve pomiješano ako sad pročitaš.
-Osjećat ću se da nemam talenta. -Sve se vrti oko tvojih osjećaja.
-Oprosti? -I ti si u knjizi?
„Emil je ljut jer sam pisala o njemu.”
-Prestani, Emile. -„Jebeš ga. On nije umjetnik.”
-Zar ne vidiš da to neću dopustiti? -Dopustiti?
Ne osjećam se sigurno u vlastitom domu. Sve je javno.
Jebote! Gorim!
-Zašto se prozor ne da otvoriti? -Zbog djece, dušo.
Možeš li razgovarati sa mnom?
Upravo sam pomogla prijateljici da pobaci, u redu?
Glava mi puca od migrene.
Imam jebene valunge zbog jebene menopauze, u redu?
Sad imam i tvoju taštinu na pameti.
-To možda i neće biti knjiga. -Taštinu?
-Znala sam da ćeš ovako reagirati… -Naravno da ovako reagiram!
-Što misliš, koliko će trajati? -Zašto?
-Ideš nekamo? -Da. Piće na poslu.
Blago tebi.
-Možemo li prestati s time? -S čime?
S okrivljavanjem. Ne mogu zaboraviti na to na jednu noć?
Da barem ja mogu zaboraviti.
Zašto ga guram od sebe?
-Trebao bi poći. -Ne.
-Zaboravi na to i zabavi se… -Prestani.
Idi se ljubi s asistenticom.
Apsurdna si.
Mia i Emil?
-Da? -Dođite.
-Sjajno. -Danas idem sama.
Ovamo, molim.
Nosim zlo u sebi.
Raste u meni.
Zavija u mojoj maternici kao bolestan pas.
Ovo je nova serija. Definitivno su manje.
Nemoguće ih je navući.
Nada samo zadirkuje.
Dat ćemo vam morfij.
Za opuštanje.
Evo ga.
Pustimo glazbu.
Evo ga.
Jajnici su vam visoko pa moram proći kroz mjehur.
Možda ćete osjetiti štipanje.
Izvoli.
Da.
Kaplje.
Ove me frule izluđuju. Nemamo novu listu?
Ovo je sviralo 12 sati tijekom noćne smjene.
Morfij će popustiti
pa ovaj osjećaj neće potrajati, iako je petak.
-Što? -Prestat će djelovati.
Dobre vijesti. Uzeli smo šest jajašaca.
Nazvat ćemo vas za dva dana između 8.30 i 9.30
ako jajašca nisu oplođena.
-Za dva dana. -Samo ako jajašca nisu oplođena.
-Ako ne nazovete, to je dobra vijest? -Da. Znači da su jajašca oplođena.
Nedostatak vijesti je dobra vijest. Ne čekajte poziv.
Sad ste spremni.
-Imaš li vlažnu maramicu za ruke? -Da. Čekaj.
Opa!
Baš lijepo izgledate.
Nije tako, izgledamo strašno.
Da, imaš pravo.
-Idemo, kosturi i zombiji. -Tata!
Zabavite se, ljudi.
Vidimo se, Mia.
-Da barem mogu biti tu kad nazovu. -Ili kad ne nazovu, nadam se.
To sam i mislio.
Dobro.
NEPOZNATI BROJ
Halo?
Bok, Mia. Ovdje Signe iz bolnice Hvidovre.
Vjerojatno znate zašto zovem.
Žao mi je, ali nijedno od šest jajašca nije…
Bok, Mia. Što ima?
Baš šteta za tortu. Emil je rekao da si se baš potrudila.
Hoćeš li biti zadužena za limbo?
Ondje je metla.
Zašto si išla u tom stanju?
Djeca su bila prestravljena kad su te vidjela kako vrištiš.
Trebao bi vrištati sa mnom.
Ne mislim da smo zajedno u ovome.
Djeca žele da ih spremim za spavanje.
Emile, ne idi sad. Molim te, ostani.
Slušaj me.
Djeca su uzrujana. I uplašena. Ne radi se o tebi.
Ne voliš me.
Moram dati prednost djeci. I ti bi to napravila da imaš svoju djecu.
Dođi.
DOLAZNI POZIV: EMIL
-Tko je dobar dečko? -Nema više poslastica.
-Postaje bucmast. -Nemoj nam sramotiti psa.
-U redu? -Imaš pravo.
-Ne. -Bok.
Evo je. Princeza je ustala iz mrtvih.
Jesi li gladna, Mia?
Ne, hvala.
Emil već četiri dana zove bez prestanka.
Mislimo da biste trebali razgovarati.
Da, ali nemam energije.
Mia, zaboga.
Moja se stanarka pristala iseliti.
Ionako se htjela useliti k partneru.
-To je savršeno. -Da. Savršeno.
-Idem se istuširati. -Da.
Bili bismo ti veoma zahvalni.
-Što? -Razgovaraj s njom.
I što da kažem?
-Čudno je vratiti se. -Da.
Mislim da ću obojiti zidove u lijepe boje i…
Biljke su mrtve pa ću morati kupiti nove.
Možda palme ili nešto zanimljivo.
Kako si?
Dobro.
Trebamo čips.
Nedostaješ im. Emilu i djeci.
Shrvan je, znaš. Samo si otišla.
-Ali on se odjavio, u redu? -No ti si se iselila.
Samo sam ga pretekla.
-Kako znaš da je htio otići? -Vjeruj mi. Bilo je očito.
Nije mogao podnijeti stres.
Simon i ja nismo stekli takav dojam.
Felix i Selma ne razumiju zašto im se nisi javila. Ne razumiju, Mia.
Ne, ali…
Imaju dobru mamu, pa…
Slušaj.
Pomogneš mi ponovno aktivirati Tinder račun?
-Ozbiljno? -Da!
REBECCA NOSI…
Rebecca nosi prekrasnu haljinu s uzorkom cvijeća i zlatnim koncem.
Svi joj daju komplimente. Pije mnogo i brzo.
DOLAZNI POZIV: EMIL
Želi plesati, razbijati stvari, slušati glazbu i glasno pjevati.
Jebote.
Što želiš?
Što želim?
-Mogu li ući? -To nije dobra ideja.
Naša nesposobnost za razgovor je suluda. Ne razumijem što se događa! Ja…
Znam da je bilo teško. Razumijem.
Ali ne možeš samo tako otići. Ostani i bori se.
Ti nisi htio.
-O čemu govoriš? -Poštedjela sam te nevolja, zar ne?
Kako to misliš?
-Ne moramo pogoršavati situaciju. -Možemo li razgovarati?
Reci mi kako se osjećaš. Ovdje sam!
Nemamo više o čemu razgovarati.
Ja ti nisam bio veza za jednu noć.
-Vraćam se gore. -Ostani ovdje.
-Hladno mi je. -Ostaješ ovdje!
Mi se volimo, Mia.
Htjeli smo imati dijete.
Što se događa? Što ti se događa?
Ovo nisi ti. Gdje si? Negdje si unutra.
Prestani.
Dušo, prestani. Molim te, nemoj ovo raditi.
„Mogla bi se smjestiti u sobu, držati se na distanci.
Znala je biti san, maštarija,
ali nije znala kako biti nečija djevojka.
Zašto se uvijek u potpunosti promijenila?
Nitko to ne bi mogao podnijeti.
Opet se zaljubila u nezrelog muškarca koji se bojao obveza.
Nije morao ništa reći. Čula ga je kako razmišlja.
Pusti me da pobjegnem od tog očajničkog emocionalnog desperada.
Opet po starom, Rebecca. Samo svajpaj.”
Studira društvene znanosti i…
-Pristala je. -Kako divno!
-Čestitam! -Hvala.
Bit će to pametno i lijepo dijete.
Da. I proćelavo.
-Nadajmo se. -Da.
Počinjemo sve ispočetka i… Morat ćemo se moliti da i ona ne pobjegne.
Nisam siguran da bi Mehmet to preživio.
-Svi su prsti prekriženi. -Hvala.
-Hvala što ste došli.
-Živjeli, dušo. -Živjeli.
Sjajno je što opet mogu piti.
I što se ne osjećam kao 60-godišnjakinja u menopauzi.
Na kraju je to bilo apsurdno.
Kao beskrajna noćna mora. Konzumirala sam sve svoje misli.
-Bila sam poput ovisnice. -Dobro.
Koliko ste dugo pokušavali?
Sami smo pokušavali devet mjeseci.
A s tretmanima smo krenuli u veljači.
Nekih godinu i pol?
Mi pokušavamo gotovo pet godina.
-Sranje. -Da.
Morali smo putovati svijetom
i to nas je stajalo gotovo milijun kruna.
Dva Danca koji se vole i žele djecu ne primaju nikakvu pomoć.
Velika, sretna obitelj.
Misliš da sam prebrzo odustala?
Tako si to protumačila?
-Bilo je preteško, Andrease. -Pa.
-Hajde… -Što sam sad učinila?
Teško je. Pokušavala si dobiti dijete. I sve je otišlo kvragu.
Ali ne možeš samo pobjeći i ostaviti Emila samoga. To je glupo.
-Onda se udaj za njega. -Neću.
Morala sam nastaviti. I dobar je osjećaj.
Dobro.
-Dobro? -Dobro.
Da, sutra idem na spoj.
-Ma daj. Ne ideš na spoj. -Gledaj.
-Nije li sladak? -Ne, ružan je.
-Pogledaj pobliže. -Mogu ti reći što ja mislim?
Čega mi je dosta?
Uvijek kad imaš nešto dobro, to uništiš i teško mi je to gledati.
Toliko si obuzeta samoprijezirom
da misliš da ne smiješ biti sretna
i biti s muškarcem koji je savršen za tebe.
Ti… Mi trebamo pomoć, ti i ja, Mia.
Trebamo tuđu pomoć. Ja ne znam što bih bez Mehmeta.
Emil je tvoj Mehmet.
Dobro.
-Bok, Mehmete. Hvala što si došao. -Naravno.
Bok. Vidimo se. Čujemo se.
A ti? Jesi li imala duge veze?
Imala sam jednu koja je naglo završila.
Naglo? Dobro. Sigurno je bio neki šupak.
Da. Pa…
Sigurno je ogromni idiot ako je otišao.
Možda on nije bio taj. Sigurno je budala kad ostavlja divnu ženu poput tebe.
Važno je biti sposoban komunicirati s poštovanjem.
Svi mi tražimo partnera
koji nas tjera da se suočavamo sa stvarima koje pokušavamo izbjeći.
Zapravo je smiješno i pomalo paradoksalno.
Bitno je razumjeti tuđi teret koji ta osoba unosi u vezu.
Besplatno je zaljubiti se, no kad-tad naša prošlost…
Definitivno nisu razmišljali da će buduća djeca…
Mislim na našu djecu, znaš…
Djeca koju ćemo imati…
-Da… -Oni su, znaš…
-Zapravo, moram ići. Zaista mi je žao… -Da.
-Nisi ti kriv. Zaista si drag, ali… -Mogao bih…
Mia?
-Bok. -Bok.
-Što ima? -Što trebaš?
-Emil nije kod kuće. -Njegova izložba kreće danas.
-Jebote, tako je! -Idemo onamo.
-Želiš li nam se pridružiti? -Da.
-Povest ćemo te. Idem po auto. -Uzet ćemo bicikle.
-Ne, idemo autom. -Biciklima. To je na 500 metara.
-Idemo autom. -Biciklima.
-Nije 500 metara. -Jest.
-Ne želim se znojiti. -Ali pit ćemo.
-Uzet ćemo bicikle. -Aplikacije prikazuju zračnu liniju.
Ne želim…
-Uzmimo bicikle. -Ne.
-Živjeli. -Čestitam.
Čestitam.
Kako si? Dobro?
Bok.
Kako ste?
Djeco, idite k mami dok ja razgovaram s Mijom.
Emile?
-Da? -Oprosti što sam došla nenajavljena…
-Moram ti nešto reći. -Moram gledati na sebe.
I još važnije, na svoju djecu.
-Ulaz je samo uz pozivnicu. Idi. -Emile…
Molim te, samo dvije minute.
I onda idem.
Hajde.
-Dvije minute. -Dobro.
Želim se ispričati što sam te ostavila.
I što sam otišla, što ti nisam dala priliku.
Pobjegla sam kao i uvijek.
Zaista mi je žao.
Da…U redu.
Preplavio me onaj stari osjećaj da me nitko ne voli.
U svakom srcu ima mjesta
Sigurno i snažno utočište
Da zaliječi rane iz prošlosti ljubavnika
Dok ne dođe novi
I svaki put kad sam držao ružu
Čini se da sam osjetio samo trnje
I tako to odlazi i odlazi
A i ti ćeš uskoro, sve prolazi
Mrzim to što si se osjećala odbojno.
KLIZALIŠTE BROENS
Polako, dušo. Daj mi.
Moj mali šećerni vilenjak. Hvala Bogu da je Božić samo jednom godišnje.
Mia?
-Da. -Prije sam mislio da si ružna.
-Da? -Da, isprva si bila prilično ružna.
Ne znam zašto.
-Više nisi ružna. -Drago mi je.
-Ali u početku si bila malo ružna. -Dobro.
Dobro.
-I ti misliš da sam bila ružna? -Malo. Mrvicu.
Isprva. Ali znaš…
Pogledaj, dušo. Napravio sam te od marcipana.
Ne!
-Je li to malo previše? -Samo malo.
Dobro.
-Bok, Rikke! -Bok, dušo. Sretna nova godina.
Bok. Sretna nova godina.
Zaista?
Čestitam.
Koliko dugo?
Divno! Drago mi je zbog tebe.
To je ludo. I baš uzbudljivo za tebe.
Naravno.
Dobro. Bok, dušo.
Što je?
Rikke je trudna.
Dobro.
To je…
To je divno.
Dobro si?
Da.
Samo mislim…
Samo malo tugujem što ja nisam trudna…
I što nemam svoje dijete.
Ali to je u redu. Zaista jest.
Dušo, zašto ne bismo…
pokušali opet?
Ne. To nas je gotovo uništilo.
-Ne želim te opet izgubiti. -Nećeš.
Zajedno smo u tome.
Bit ću užasna.
-I bit ću nemoguća. -Ali i dalje te volim kad si nemoguća.
Kad dođe do problema…
vrištat ćemo.
Zajedno.
GLAD
Odlučila sam pustiti knjigu u svijet, a ja sam usred svega.
Uhvaćena u metežu.
I gladi.
Mogu ti dodirnuti trbuh?
Ne želim ovo opisivati kao trudnica.
Kao sretna majka koja ljulja svoje dijete.
Želim ovo opisati iznutra.
Sad. Dok to proživljavam.
Hej. Dobro je prošlo. Uzeli smo deset jajašca.
Znate postupak.
Ako se nijedna jajna stanica ne oplodi, nazvat ćemo vas između 8.30 i 9.30.
Da.
-Sretna Pedesetnica. -Hvala.
Bok, dušo.
Jesu li nazvali?
Andreas je. Zove da pita želimo li u Ven za Pedesetnicu.
Da.
Ne mogu…
Ne mogu samo sjediti i glumiti da sam dobro.
Jebote!
Dušo…
Sad je 9.31.
-Što? -Sad je 9.31.
Vrijeme je isteklo. Nisu nazvali.
Što ako su nazvali kad i Andreas?
Bok. Mojoj djevojci, Miji Berg, prije dva dana uzeta su jajašca.
Mia Berg.
Htjeli smo pitati jeste li nas zvali.
Pričekat ću. Kul.
Da! Još sam ovdje.
Drago nam je to čuti. Hvala.
Da. Ugodan dan.
GLAD
Nisam to rekao.
-Što? -Nisam to rekao.
Ali smiješno je.
KOPENHAGEN - VEN
Hej, Emile?
Da?
Voliš li me i kad je teško?
Da, volim.
Nikad nemaš dvojbi?
Baš nikad.
Hajde Daj mi ruku
Daj mi svoje srce I posvuda ću ga nositi
Vjeruj da ljubav još postoji
Znam da se trudim Da se ne utopim u vlastitom očaju
Kako ću znati?
Mogu li sve suze koje sam isplakala
Biti rijeka na kojoj ćemo plutati
Kako ću naći
Taj topli prsni koš
Koji želi da ga rasporim?
Ne, nisam baš dobra ljubavnica
Teško mi je vjerovati ikome na taj način
Ali ako ja ne dam sebe
Kako mogu misliti da ćeš ti to učiniti?
A to mi treba
Kako ću čuti to udaranje
Koje nikad ne prestaje?
Koje ne mogu učiniti svojim?
Kako ću vidjeti taj horizont?
Taj stalni sjaj
Koji te čini tobom?
Prijevod titlova: Dejan Rakar