Downloaded from YTS.BZ
EN BRANDGATA ÄR EN REMSA MARK UTAN TRÄD I EN SKOG...
Official YIFY movies site: YTS.BZ
...ELLER NÅGOT ANNAT SOM KAN FÖRHINDRA ATT EN SKOGSBRAND SPRIDER SIG.
Hej! Hur är läget?
- Hör du mig? - Det låter bekant.
- Gällde det en resa? - Jag kollar kalendern.
- Jag ändrade till måndag. - Jag ska försöka klämma in det.
- Jag åkte inte, bara så att du vet. - Nu ger jag mig av!
BRANDGATA
- Vi är framme. Kom nu. - Kom igen.
Dani, kom och hjälp din mamma.
- Hjälp mig, hörni. - Lide, fick du med dig allt?
- Här, Lide. - Min resväska.
- God morgon, Mara. - Hej.
Jag ville titta förbi och ta bilder och låta er packa.
- Okej. - Möblerna ser toppen ut.
- Vi kan höja priset med 20 000 till. - Visst. Det låter bra.
Era nycklar. Jag hämtar dem när ni är klara.
- Jag heter Luis. - Tack.
- Maras svåger. - Angenämt.
Oroa er inte. Det lär sälja snabbt. Det är ett vackert hem.
Okej, då är vi klara.
- Låt oss springa ikapp! - Jag är törstig.
- Vi måste packa. - Gör det du. Var de inte dina?
Jag vet inte hur man använder det här.
Vi ska ha en donationslåda som får stå i förrådet, och en låda för sopor.
"Donationer." Okej.
- Kasta inte bollen. - Han härmar mig!
Om du inte vill leka...
- Det vill jag. - Okej, lek då.
- Dani, hjälp mig. - Mamma, när ska vi gå ut i skogen?
Sen, älskling. Vi måste städa upp och äta.
- Senare, okej? - Då lovar du det?
Jag lovar. Kila iväg nu. Dani, ta och lek med din kusin.
Ställ den i en garderob.
- Vill du ha dem? - Ja, de var mina föräldrars.
- Min bror älskade den här. - Kom igen.
Mara, den här är ju som ny.
- Ska du inte behålla den? - Jag är inte så förtjust i västar.
Om du eller Luis vill ha den...
Men jag skulle uppskatta om jag slapp se den.
Du tappade nog bort den.
Jag har dig!
Mara lär ångra det här när hon lugnar ner sig.
Du vet min åsikt.
Vi kan inte låtsas som att han aldrig har funnits.
Att göra sig av med huset, kläderna... Han var även din bror.
Hon borde bearbeta sin sorg och inte fly från den.
Jag tror att det är exakt vad vi försöker göra här. Allihop.
Faster!
- Kolla här! - Dani.
Titta du då, mamma!
Så gott. Jag var utsvulten.
Varför säljer ni huset? Jag älskar det. Jag skulle inte sälja det.
Jag älskar det med. Men det var här pappa dog.
Lide. Det är inte därför vi säljer det.
Lide, se på mig.
Vi säljer det för att vi ska köpa ett vackert och jättefint hus vid stranden.
- Bredvid vårt. - Precis.
Så att vi kan semestra ihop.
- Det låter trevligt. - Vi pratade ju om det.
- Men jag gillar skogen. - Vi återvänder och hälsar på.
- Ja, för att plocka svamp. - Ja.
Om de är släta och vita på utsidan...
Då är de ätbara.
Vissa är röda med vita fläckar, eller hur? Och de är...
Är det där grannen?
- Såna finns inte här. - Hej, Mara.
Hej, Santiago.
- Läget? - Hur mår du?
- Kom in. - Får jag?
- Så klart. - Hej.
- Slå dig ner. - Det är bra.
- Hej. - Jag åt nyss och har jobb att göra.
Hela familjen är här.
- Min svåger, Luis. - Hej.
- Gustavos bror. - Vi har träffats.
- Du har inte träffat hans fru, Elena. - Nej.
Och Dani.
- Hej. - Min brorson.
- Och Lide. - Och Lide.
Jag har en present till Lide. Får jag ge henne den?
- Det är en fjäril. - Självklart. Varsågod.
Hej, Lide. Jag tog med en liten sak till dig.
- En fjäril från skogen. - Ja.
- Vad säger man, Lide? - Tack.
- Det var så lite.
- Så... - Jag såg er bära runt på lådor.
Ja, vi ska sälja huset. Vi ger oss av. Idag är sista dagen.
- Okej. - Så...
Om ni behöver hjälp eller...
- Okej. - Tack.
- Det uppskattas. - Ha det så bra.
- Sköt om er. - Detsamma.
- Hej då, Santiago. - Hej då.
- Vi ses. - Hej då. Vi ses. Hej då.
Han verkade väl trevlig?
Ja. Vi känner honom inte så bra, men Gustavo umgicks med honom.
Han har sett oss lasta på lådor hela morgonen.
- Nu erbjuder han sig att hjälpa till. - Luis...
När vi kör iväg kommer han att säga:
"Behöver ni hjälp? Här är jag, jag stinker av rökelse och patchouli."
Snöar det?
Skogselden har nu bränt ner över 1 000 hektar skog
och brandmännen jobbar för att kontrollera lågorna.
En långvarig och intensiv torka...
Det är många hektar.
...har ökat eldens spridningshastighet.
Om inte vinden ändrar riktning
förväntas branden vara under kontroll vid skymningen.
Det finns också hopp om att brandgatan
från sensommaren kommer att hindra lågorna att sprida sig mot...
Brandgator fungerar inte.
Det var allt för tillfället. Vi går nu till vår korrespondent...
Vi packar och drar.
- Brandgator funkar inte. - Men mamma...
- Vi sover väl inte över? - Nej.
- Dani och jag tar hand om verkstaden. - Säkert?
- Ni tar sovrummen. - Det är ingen brådska, men...
- Det ordnar sig. - Vi åker hem.
- Låt oss åka. - Okej.
Jag stänger inte alla lådorna.
- Vi åker. - Vi kan återkomma en annan dag.
- Varför snidade farbror så många björnar? - Han tyckte mycket om dem.
Din farbror älskade bergen. Vi åkte alltid hit på semester.
Han blev så ledsen när björnarna försvann.
Kom, vi tar med oss de här hem så att vi kan packa in dem.
- Det här kanske duger. - Pappa.
- Vad? - Dog han här?
Det stämmer. Han ville tillbringa sina sista timmar här.
Därför är vi här, du och jag. Så att faster slipper. Kom igen.
Ta den här. Jag packar in de här senare.
- Klarar du det? - Ja.
Ja? Okej.
Släng den där. Fanns det inte en väska?
- Med mer i? - Nej.
Det här var det sista.
Vi slänger det här. Och det här också.
- Lide, har du min kub? - Nej. Jag skulle ändå inte gett dig den.
- Får jag se. - Nej, den är min.
- Jag hittade den. - Allt är ditt.
- Det sa jag inte. - Du får alltid som du vill. Var är kuben?
- Vet inte. - Du tänkte behålla den.
- Nej. - Jodå.
Låt mig titta.
- Jag sa nej! - Jo!
- Jag hittade den! - Låt mig titta!
- Du är så irriterande! - Gå då din väg.
- Det här är mitt hus. - Inte nu längre, Lide.
Behåll din kikare.
Jag ger bort det mesta av det här, om det är nåt du vill ha.
Mamma, se vad jag hittade. Jag fyller min fältflaska. Sen går vi.
Lide, det går inte. Det brinner. Vi måste ge oss iväg nu.
- Vi skulle ta farväl tillsammans. - Det kan vi inte, älskling.
- Det är jättefarligt. - Men du sa ju att vi skulle det.
- Ja, men det brinner ju. - Kommer hyddan att brinna ner?
Nej, för elden är långt borta, men vi måste packa och ge oss av.
- Kom igen. - Jag struntar i eldsvådan.
Vi skulle ju gå ut i skogen och ta farväl tillsammans.
Ja, men det brinner.
- Och ta farväl tillsammans! - Nu räcker det.
Vi skulle ta farväl tillsammans!
- Det brinner. Du är fånig. - Jag bryr mig inte!
Det struntar jag i. Packa ihop ditt rum.
- Lögnare! - Gå och packa ihop ditt rum!
- Nej! - Jag säger det inte igen.
Gå nu!
Man kastar inte med saker!
- Ska jag gå och prata med henne? - Nej.
Hon gör det här väldigt svårt för mig.
- Mara... - Vad?
Vad är det?
De här fotona också?
FÖRRÅDET
Ni var ihop en hel livstid.
Precis. Och ändå valde han att inte kämpa ända till slutet.
Inte ens för vår skull.
- Jag tar hand om köket. - Jaha? Då ska jag...
- Dani, kom och hjälp oss. - Han är väldigt hjälpsam.
- Dags att åka. - Var det allt?
- Bilen är lastad. - Okej.
Är du redo, Dani?
Var är din kusin? Dani, var är hon?
Vet inte.
- Var det allt? - Ja, det är klart.
Lide, älskling, nu ger vi oss av.
Lide.
- Lade jag min jacka där inne? - Jag vet inte. I sovrummet, kanske?
- Dani, sätt på dig bilbältet. - Det där är Lides plats.
Jag hittar inte Lide. Dani, var är din kusin?
- Ingen aning. Här nånstans. - Var då?
Hur ska jag veta det?
- Luis... - Jag går.
Låt mig...
Lide?
Hon är inte där inne. Hon gick till hyddan. Jag är säker på det.
- Var hon inte där? - Hon är i hyddan.
Hon fick inte gå dit, och ändå...
- Jag hämtar henne. - Jag går med.
- Ring om hon dyker upp. - Ska ske.
Kom nu. Vi väntar där inne.
- Santi. - Ja?
- Har du sett till Lide? - Ja.
- Var då? - I hyddan, alldeles nyss.
- Jag visste det. - Vet ni om eldsvådan?
- Det gör vi, tack. - Ja.
Det var så lite.
Lide.
- Lide! - Lide!
Lide!
Mara, vad står på?
- Lide är inte i hyddan. - Så konstigt. Hon var nyss här.
- Är du säker? - Ja, hon var här alldeles nyss.
- Där inne? - Ja, där inne.
Luis, ring Elena och fråga om Lide är hemma.
Ja?
- Hej, älskling, är hon med dig? - Nej.
- Nej, hon är inte här. - Nej.
Lide!
- Lide! - Lide!
Lide!
Var är hon, Luis?
- Om hon inte är i hyddan, var är hon då? - Jag vet inte.
Lide!
Allt ser likadant ut.
Lide!
Luis, ring Elena, är du snäll.
Hon har nog gått vilse.
Nej, hon är inte här. Hon gick nog vilse i skogen.
- Lide, snälla du! - Jag hör dig inte. Hör du mig?
Lide!
Älskling, gör inte det här. Gör inte så här mot mig.
- Lide! - Lide!
Lide!
- Lide! - Lide!
Lide!
God eftermiddag.
- Hej. - God eftermiddag.
Hej. Jag är polisinspektör Revuelta, chef för avdelningen för saknade personer.
- Assistent Baranda. - Jag är hennes mamma.
- Jag är hennes mans bror. - Och jag är hans fru.
Din dotter är alltså åtta år gammal.
- Nästan nio. - När insåg ni att hon var försvunnen?
- Strax efter lunch. - Ja.
- Vilken tid? - Runt 15.00.
Ursäkta mig ett ögonblick. Santiago! Kan du komma hit?
Vad hade hon på sig?
- Bara ett ögonblick! - Ljusa kläder.
- En ljusblå jacka. - Det här är vår granne.
God eftermiddag.
Han var den sista som såg henne. I en hydda som hon byggt med sin pappa.
- Är hennes pappa här? - Nej, min bror gick bort.
Jag beklagar. Var du den sista som såg henne?
- Ja. - Pratade du med henne?
- Ja. - Om vad?
- Tja... Inget relevant. - Inget relevant?
Märkte du nåt konstigt vad gällde hennes beteende?
Var hon ängslig?
Ja, det verkade lite udda först, på grund av eldsvådan.
Sen såg jag att hon var lugn, och vi pratade lite grann.
Det verkade som att hon skulle kunna hitta hem själv, så jag gav mig av.
Verkade det inte konstigt att hon var ensam där?
- Nej. - Varför var du vid hyddan?
Jag jobbar för miljödepartementet.
- Brandgatan är mitt ansvar. - Ursäkta mig.
- Jaha. - Och även...
Ursäkta. Här är Lide. Hon är 125 cm lång, hon har lugg och är åtta år gammal...
Kan ni ge oss ett av hennes plagg? Nåt som vi kan ge till räddningshundarna?
- Visst. - Jag hämtar det, okej? Ja?
- Ja. - Okej.
- Det är okej. - Hämta hennes pyjamas.
- Okej. - Otvättad, tack.
Hennes pyjamas, Elena.
Vi skyndar på våra procedurer på grund av eldsvådan i området.
- Okej. - Ja.
Enheter är på väg. Vi letar också.
Det troligaste är att hon gick vilse, men hon är förmodligen i närheten.
- Tack. - Som sagt...
Vi har aktiverat vårt evakueringsprotokoll.
Vi vill därför be er att lämna fastigheten och åka hem.
Så fort min dotter blir upphittad åker vi, så klart.
- Elden kommer närmare. Det är farligt. - Därför kan jag inte åka utan henne...
Vi håller dig informerad hela tiden.
- Inspektören... - Ni måste åka härifrån snarast möjligt.
Ursäkta mig, jag...
Vägarna stängs av inom de närmsta timmarna.
Jag kan inte åka härifrån utan min åttaåriga dotter.
Frun, jag förstår din ängslan...
- Det gör du inte. - Jo, det gör jag.
Du förstår inte. Jag kan inte ge mig av utan min åttaåriga dotter.
- Det är en order. - Okej, låt oss...
Vi måste följa vårt protokoll. Omständigheterna...
- Vi åker. - Vad är din...
- Inspektör Revuelta. - Revuelta.
- Jag ber om ursäkt. Oroa er inte. - Letar ni efter henne?
- Evakuera området. - Ja.
- Uppfattat? - Ja, uppfattat.
Vi gör allt vi kan för att hitta din dotter.
- Hon heter Lide. Skrev du upp det? Lide. - Vi vet.
Finns det nåt jag kan göra?
Du måste också evakuera området. Du känner till området, men även reglerna.
- Visst. - Vår kollega ringer dig.
Oroa er inte. Hon är bara orolig.
- Okej. Tack. - Hej då. Tack ska ni ha.
Dani, gå till Lides rum. Jag kommer strax.
- Det är okej. - Jag åker inte.
Jag bryr mig inte om vad de säger. Jag stannar, men åk ni.
Luis, det brinner. Elena, det är farligt.
Elden är långt borta. Vi kan stanna en liten stund till.
- Det är okej. Elena, Luis, det brinner. - Nej.
- Det är okej. - Nej. Mara.
Hon dyker upp. De hittar henne.
- Javisst. - Det är okej.
- Men åk ni. - Nej.
De beordrade oss...
- Vi stannar. - Så klart.
Annars kan vi inte komma hit igen.
- De spärrar av vägarna. - Verkligen?
Elden är ju långt borta. Vi stannar.
- Vi stannar. - Ja, hos dig.
- Elena, är du säker på det? - Vi stannar.
- Vi lämnar dig inte. - Ja.
- Tack. - Vi håller ihop.
Kom igen! Sätt fart!
Se upp med slangen!
- Mer tryck! - Kom igen!
Hon heter Lide. Hon är ungefär 125 cm lång.
Grupp ett går med Revuelta. Grupp två, med Castro. Tre, med mig.
Portillo, grupp fyra. Kom igen!
- Kör på! - Nu sätter vi fart!
Lide!
- Lide! - Lide!
Älskling.
- Jag vill också leta efter henne. - Det kan vi inte, älskling.
Det är polisens jobb. Vi måste stanna kvar här.
- Lide hittar tillbaka hem. - Är du säker på det?
Ja. Det är jag. Ha förtröstan.
Lide!
Kolla området där borta. Området runt hyddan.
Sektion ett, klart.
Lide!
Lide, älskling!
Lide!
Det är för mycket rök i luften. Vinden vände.
- Lide! - Lide!
Där!
Det är så mycket rök nu.
Rök och eld är inte samma sak.
Jag kollar eldsvådan hela tiden. Titta, den är väldigt långt borta.
De hittar Lide, och sen får vi snart åka hem.
- Lide! - Kom igen!
Sektion ett, klart. Vi går västerut.
- Sikten är väldigt dålig. - Kom igen!
Hundarna klarar inte mer.
Vi väntar på order från högkvarteret! Vi håller er informerade.
Jag borde inte ha skrikit på henne.
Jag hatar det här huset och den här dumma skogen.
Den vill ta allt ifrån mig. Varför?
Den där natten som Gus tillbringade ensam i skogen förändrade honom.
Han var aldrig sig lik efter det, han...
- Han gav upp. - Nej, Mara.
- Det fanns ju en behandling. - Nej.
Det fanns en behandling, men han brydde sig inte om den.
En försöksbehandling. Han ville inte vara en försökskanin.
Det är din åsikt.
- Och hans med. - Älskling...
Det suger. Hade han varit här hade han vetat vad som skulle göras.
Hallå?
- Vad... - Är det polisen?
Ursäkta... Ursäkta, jag hör dig inte. Vad är det?
Nej.
- Vad står på? - Ge hit luren.
- Vad är det? - Hallå?
Var snäll och upprepa det. Vad sa du?
Det är ju helt absurt.
Okej.
- Vad är det? - Vädret har slagit om.
Vinden har ändrat riktning, så de avbryter sökandet.
När förhållandena förbättras går de ut och letar efter henne igen.
Var det allt? Sa de nåt mer?
Att vi måste åka omedelbart. Det är vad de säger.
Vi tar och letar efter henne. Om de inte letar gör vi det.
- Okej. - Vi hittar henne där ute.
Just det. Jag ska leta efter min dotter.
Luis. Det är farligt.
Jag håller koll på eldsvådan. Om det blir farligt hämtar jag er, okej?
- Jag borde ta Dani. - Nej, älskling...
Då står vi utan bil, och om Lide dyker upp här tar ingen emot henne.
Stanna här. Om det blir farligt kommer jag och hämtar er båda.
- Visst. - Okej?
- Okej. - Oroa dig inte.
Luis, jag hämtar Santis bil.
Jag ber att få låna den. Elena, ring om hon kommer tillbaka.
- Det ska jag. - Tack.
- När Lide är tillbaka åker vi. - Ja.
Santi?
Santiago?
- Ja? - Santiago?
- Vad är det? - Det är Mara.
- Ursäkta. - Hej.
- Polisen avbröt sökningen. - Jag hörde det nyss på radion.
Kan vi låna din bil för att söka i skogen?
- Vår är inte... - Självklart.
- Ja. - Tack.
Jag följer med.
- Det behövs inte. - Jag följer med.
- Desto bättre.
Nu åker vi.
Vänta.
Den här...
- Santiago? - Ja?
Får jag kolla inne hos dig?
- Det är väl lite... - Jag ville bara... Jag tänkte att kanske...
Hon kanske gömmer sig där inne. Hon är inte ute i skogen, och...
Då hade jag sett henne.
Du kanske inte la märke till henne.
Det skulle kännas bättre om jag bara fick ta en snabb titt.
- Hon var arg på mig... - Ja, visst.
- Varsågod. - Tack.
- Jag ber om ursäkt. - Kom in.
- Tack. - Ursäkta mig.
Det är ingen fara. Det här är alltså vardagsrummet.
- Förlåt, jag... - Nej, det går bra.
- Kan du vara snäll och kolla... - Visst.
- Förlåt, jag vill bara... - Nu ska vi se.
Jag ber om ursäkt.
- Det där är badrummet. - Får jag?
Visst, gå in.
Här är radion för...
- Jag lyssnade på... - Okej.
Får jag kolla där inne?
Helst inte.
Varför inte? Det tar bara en sekund.
Hon är definitivt inte där. Det är en del av min... Nej, helst inte. Inte där inne.
Vad är det här?
Det är...
- Svampar, det är... - Droger?
Nej, psilocybin. Det är psilocybin.
- Det är mer som... medicin. - Mot vad då?
Sånt som konventionella mediciner inte kan bota. Jag använder svampen för att göra...
Den är till stor hjälp.
Varför är du fortfarande kvar?
Jag vet inte. Jag har ingenstans att ta vägen.
Jag är säker på att Lide är i skogen.
Luis.
Luis!
Jag tror att brandgatan kommer att fungera.
Vad är det?
- Nåt känns fel. - Vad?
- Han... - Vad?
- Vad är det? - Nåt stämmer inte. Luis!
- Varför släpper han inte in mig? - Var då?
Det finns ett rum som vi inte fick kolla. Och han var nervös. Det märks.
- Det är bara konstigt. - Tänk över saken.
Han träffar Lide. Det brinner, och han tar inte med sig henne hem?
Han kanske inte visste om branden då.
- Nej. - Okej, låt oss fundera.
- Jag ringer polisen. - Det finns ingen täckning.
Inget internet heller.
- Är det bara din mobil? - Nej, ingen täckning.
Och din, då?
- Sen när då? - Kanske fem minuter sen.
Vi går hem till honom och övertalar honom att släppa in oss.
Varför kommer jag inte fram?
- Den funkar inte. - Vad gör han? Ger han sig av?
Han ger sig av.
- Santiago! - Fortsätt försöka, okej?
Ja, men vi är avskurna.
- Santi! - Ja.
Vänta lite. Santi.
- Vänta. - Ja.
- Vart ska du? - Tja, jag ska...
- Va? - Jag ska åka och hämta Lide.
Vet du var hon är?
Jag antar att hon är i skogen.
Hoppa in om ni vill. Låt oss...
- Vi följer med. - Visst.
- Jag antar att hon är i skogen. - Vi följer med dig.
Kom igen, Mara, hoppa in.
- Finns det björnar kvar här? - Ursäkta?
- Finns det björnar i skogen? - Nej, kartan är gammal.
- Inga björnar. Vänta lite, förresten. - Vad är det?
Det börjar bli mörkt och ni behöver ficklampor.
- Jag kommer strax. - Jag följer med.
Nej, stanna kvar. Javisst, ja, nyckeln.
Håll dig lugn.
Är inte det här Lides armband?
Va?
Ser ni? Det gick ju fort. Det är väldigt viktigt. Om det blir mörkt...
En till dig, Luis.
En till dig, Mara. Att hitta henne kommer bara att bli svårare.
- Vi slösar bort tid... - Vänta. Stäng av motorn.
- Varför? - Stäng av motorn. Stäng av den.
Ursäkta?
Ge mig nycklarna.
Vad är det?
Vad är det här? "Isolerat område, säkert område"...
- Vad är den här kartan till för? - Jo, alltså, det är anteckningar för...
Minns du vad jag berättade tidigare om psilocybin?
Förutom mitt jobb på miljödepartementet utför jag också ritualer
i isolerade områden.
Santiago, var är min dotter?
- Det låg här. - Okej.
Hon gav det till mig tidigare, i hyddan.
Omöjligt. Det är lögn. Hon tar aldrig av det.
Aldrig nånsin, för jag gav det till henne.
- Hon kan inte ha gett det till dig. - Herregud.
Jag vill kolla ditt hem igen. Ge mig nycklarna.
- Hördu! - Ge mig husnycklarna!
Ge henne dem.
- Ge hit dem! - Gör det.
- Jag gör det. - Låt henne titta där inne. Gör det.
Åt helvete med nycklarna!
- Lide! - Mara!
- Kom inte närmare. - Snälla du...
Öppna! Lide!
Stanna där. Ge mig nycklarna.
- Lide! - Luis...
Lide!
- Hit med nycklarna, nu. - Nej! Stopp!
- Låt henne kolla där inne. - Lide!
Kom igen, Luis.
Försök inte med nåt!
Jag håller koll på dig.
Mara!
Öppna, Santiago!
Mara.
- Gör som hon säger. - Okej.
- Öppna den! - Lide är inte här inne.
- Öppna dörren, Santiago. - Lide är ute i skogen.
- Gör som hon säger. Öppna den. - Okej, jag öppnar...
- Öppna den här jävla dörren! - Okej.
- Gör som hon säger. - Jag ska öppna den.
Vad är det här?
Vad är allt det här?
- Din dotter är inte här. - Vad i...
Vad...
Vad är allt det här? Vem är du?
Det är...
Vad är det?
- Vad är det här för skit? - Det är...
Var är Lide?
Vad finns där inne? Vad är det rummet till för?
Hör på. Jag mediterar där.
- Nej. - Lide!
Öppna den här dörrjäveln också. Öppna den genast, Santiago.
Gör som hon säger.
- Snälla. - Okej.
- Öppna den. - Okej. Varsågod.
Varsågod.
Gå in.
Ser ni? Hon är inte här. Precis som jag sa.
- Var är min dotter? - Hon är inte här.
Jag har inte gjort henne nåt, Mara. Hon har gått vilse i skogen.
Jag har ringt polisen.
Toppen, Mara! Jag har ju inte rört henne!
- Var är hon? - Jag vet inte. Jag vet inte, Mara.
Antingen är hon i skogen eller...
- Snälla. Berätta var hon är, snälla du. - Jag vet inte.
- Mara. - Jag ber dig. Snälla, berätta.
- Mara, lyssna på mig. - Nej, snälla du. Var är hon?
- Jag har inte gjort nåt. - Rör henne inte. Våga inte röra henne.
- Låt bli. - Okej.
Var är min brorsdotter?
Du hade hennes armband. Du lämnade henne i hyddan, i skogen.
Under en eldsvåda. Har vi fattat fel?
- Förlåt. - Var är hon?
- Vad är det här? - Va?
Va?
- Den är till mina ritualer. - Vilka då?
Mina ritualer. Om ni bara lyssnar...
- Jag tror dig inte. - Låt mig prata, Luis, Mara.
Du går ingenstans.
Sluta!
- Ta honom! - Luis!
Vi slutar när du berättar var hon är.
- Luis, bind fast honom. - Jag har ju inte gjort nåt!
- Kom hit. - Luis, snälla du!
Lämnade du ett barn mitt ute i skogen? Lämnade du henne bara där?
Dina ritualer och allt det, ska jag tro på det?
- Här. - Luis!
Tror du inte att jag gör det? Var är min brorsdotter? Res dig upp.
Nu lär du nog prata. Du ska få se.
Bind fast honom i stolen.
- Kan du...? - Var är hon?
- Jag vet inte. - Snälla.
- Mara, jag vet inte. - Var såg du henne senast?
- I hyddan. - Varför är hon inte där?
Hon gick vilse.
Lögn. Hon går inte vilse. Hon har vistats här hela livet. Hon går inte vilse.
Var är min dotter?
Luis... Snälla, gör nåt. Få honom att prata.
Vad är allt det här?
Vad är det? Vad är allt det här till för?
Vad är det här? Vad fan är det? Ut med språket!
- Var är min dotter? - Jag vet ju inte.
Var är hon? Du träffade henne i hyddan.
Du behöll armbandet. Vad gjorde du med henne? Var är hon?
Var är hon?
Prata! Jag ska få dig att prata. Var är hon?
- Luis. - Var är min brorsdotter? Var?
Varför lämnade du en åttaåring ensam i skogen mitt under en skogsbrand?
Prata!
Luis!
Vad håller vi på med?
- Vad? - Vad håller vi på med?
- Vi får honom att berätta var Lide är. - Nej, vi måste ringa polisen.
Fan. Den funkar inte.
- Vad? - Det finns ingen täckning.
Min funkar inte heller. Vänta.
Jag tar hans mobil.
- Luis. - Rör dig inte.
Koden.
- Vad är koden? - Det säger jag inte.
Det brinner ju. Sluta leka och säg vad koden är.
Vad är koden?
Koden, din jävel!
Kan du berätta för mig? Va? Vad är koden?
- Ett... - Ett, nio, åtta...
Nio, åtta, åtta?
Mara!
Nej. Sluta.
Vad?
Jag gjorde honom inte illa.
Jag lovar. Mara. Jag ska inte göra honom illa.
Jag ville bara skrämma honom till att berätta var Lide är, inget mer.
Den jäveln ljuger.
- Jag slutar om du vill det. - Ja.
Jag slutar, okej? Jag slutar.
Sluta.
- Vi måste prata med polisen. - Det finns ingen täckning här heller.
Radion.
- Radion. - Radion.
Just det.
- Vad? - Den funkar inte.
- Funkar den inte? - Jag får inte igång den.
Här. Batteriet är här nere.
- Hallå? - Hallå?
- Hallå! Vänta.
Kan nån höra mig? Hallå? Snälla.
Ja, jag... Hallå, vi befinner oss i skogen, i skogvaktarens hus.
Kan nån höra mig?
Batteriet är på väg att ta slut.
- Hör du mig? - Hallå?
Jag är det försvunna barnets mamma. Var snäll och koppla oss till polisen.
Hallå?
Luis!
Tänk om han har gjort nåt med henne?
Tänk om han har gjort nåt?
- Om jag förlorar henne dör jag. - Så blir det inte. Det blir det inte.
Vi letar överallt, i varenda vrå och garderob.
Låt oss leta efter henne. Vi kommer att hitta henne.
- Vi kommer att hitta henne. - Ja. Okej.
Vi behöver ledtrådar.
- Just det. - Det måste finnas nåt.
Nåt som leder oss till henne. Det måste finnas nåt.
GROPAR SOM HELIGA PLATSER
MEDDELANDEN VÅREN
DET VAR OTROLIGT.
JAG HAR ALDRIG VARIT SÅ RÄDD OCH UPPHETSAD SAMTIDIGT.
DU BLIR INTE AV MED MIG.
ALLA SKA FÅ VETA VAD DU HÅLLER PÅ MED. DU ÅKER I FÄNGELSE.
FOTON
Mara... Snälla, lyssna på mig.
Varför misstänkte ni mig?
Vad var det? Berodde det på spaden?
Din dotter var ensam i skogen.
- Jag var... - Håll käften.
Och om du vill veta om armbandet, Mara...
- Det låg på marken. - Mara!
Mara.
Släpp inte loss honom. Kolla repet.
Ni lyssnar ju inte.
- Tyst. - Ni lyssnar inte.
- Passa honom. Jag kollar utanför. - Ni låter mig inte förklara.
Var är min dotter?
- Va? - Jag vet inte.
Hon kan väl inte bara försvinna?
Hör på, jag...
Jag satt i bilen, och jag såg Lide i hyddan, okej?
Först försökte jag övertala henne om att åka hem med mig.
Sen såg jag att hon mådde bra och att hon behövde vara ensam, för att...
Och jag åkte iväg. Det beklagar jag av hela mitt hjärta.
Hon har varit ensam länge nu.
Hon är nog väldigt rädd.
Jag är verkligen ledsen, Mara. Jag borde ha insisterat och tagit med henne hem.
Där gjorde jag fel, men det är allt. Jag har inte gjort nåt, jag...
Jag tror inte på ett enda ord du säger.
Jag trodde att hon skulle vara okej.
Var är min dotter?
Jag lovar att jag inte vet. Jag är ledsen, Mara.
Var...
...är min dotter?
I skogen.
- Var är min dotter? Jag frågar igen. - I skogen.
- Var är min dotter? - Hon är i...
Igen! Var är min dotter?
Var är min dotter?
- Var? - I skogen...
Snälla, berätta! Du borde ha tagit med henne tillbaka.
Är hon skadad dödar jag dig, det lovar jag. Jag skulle kunna döda dig nu.
Förlåt mig.
Luis?
Vad gör du?
Titta.
- Titta. - Vad är det där?
- Det är hans mobil. - Vad?
Den jäveln.
- Jag vet vad du går igenom. - Det kan du inte veta.
Jag vet hur det känns i hjärtat. Tro mig, jag vet.
Snälla, sluta prata med mig så där. Vem är du? Sluta!
Jag skulle aldrig skada ett barn eller kröka ett hår på ett barns huvud.
Här, spela in det.
Du måste komma hit genast. Jag har ju inte fått träffa dig på hela helgen!
Jag vill också vara med. Kom igen, låt mig vara med.
Jag vill också ha dig här. Vi saknar dig verkligen.
- Okej? - Får jag träffa henne igen?
Berätta om jag får träffa henne igen.
Jag förstår att allt det här får dig på din vakt och gör dig misstänksam mot mig.
Det här är bara ett enda stort missförstånd.
Kartan, psilocybinet. Det är vad jag sysslar med. Jag hjälper folk.
Jag utför ritualer med psilocybin för att hjälpa folk lämna sina gamla liv bakom sig
och få kontakt med nåt nytt, och...
Och sluta frukta döden.
PSILOCYBINANVÄNDNING VID OBOTLIG SJUKDOM
MINSKAD ÅNGEST OCH DEPRESSION HOS OBOTLIGT SJUKA
Den natten när Gustavo var ute i skogen.
Han ville inte ha mig med.
Du var där med honom, eller hur?
- Ja. - Eller hur?
Vad gjorde du med honom?
Inget illa.
Du skulle ha sett honom.
- Vad? - Det var på hans egen begäran.
Han fann frid, Mara.
Han fann frid.
- Din jävel. - Han fann frid, Mara.
Nej.
Elena.
Mara.
Nej, låt mig.
- Snälla. - Nej.
Låt mig göra det.
- Låt mig. - Mara!
- Mara. - Nej!
Nej! Snälla, låt mig göra det.
Snälla, jag gör det.
Nej.
- Nej, snälla. - Låt mig göra det, snälla du.
Nej...
Det är inte hon.
Din jävel!
Den här jäveln leker med oss!
Luis!
- Var är grannen? - Han är där inne.
- Bunden. - Vad?
Hej, Jorge. Jag grävde nyss gropen till din återfödelseritual.
Jag har flera stycken men jag grävde den här långt från huset.
Jag tror att dess energi är precis rätt för dig, och...
Här, jag ska visa dig.
Hur som helst, vi ses.
Hej, Lide.
Är du okej?
Det kommer rök. Det brinner nog i närheten. Känner du lukten?
- Är du här ensam? - Ja.
Vad gör du här alldeles ensam?
Jag lämnade bara av lite av min pappas grejor. Vill du se?
- Vad är det där? - Foton.
De är vackra.
Min mamma ville kasta bort dem.
- Jag kände honom, visste du det? - Säkert?
Jag försökte hjälpa honom när han var sjuk.
- För att bota honom? - Så att han inte skulle vara rädd.
- Rädd? - Ja.
För vad då?
Att inte få vara med er båda.
Mamma sa att pappa inte ville bli bättre.
- Jag hörde henne säga det till min faster. - Han ville bli bra.
Han kunde bara inte, Lide.
- Han kunde inte. - Eller hur?
- Ja. - Det tror jag också.
Din mamma kommer att förstå till slut. Hon behöver bara...
Hon behöver mer tid.
Vad är det här för ett armband?
Är det ditt?
Ja, men jag vill inte ha det längre. Det var en present från mamma.
- Vad ska vi göra? - Du kan ta det.
- Nej, det är... - Det är ditt.
- Behåll det. - Säkert?
- Ja. - Titta.
- Du berättar väl inte för nån? - Så klart inte.
Jag säger att jag tappade det eller att en björn stal det.
Lovar du?
Jag lovar.
Ska jag skjutsa dig hem?
- Nej. - Inte?
Jag vill säga adjö till hyddan.
Skyndar du dig hem när du är klar här?
- Okej. - Lovar du?
Gör så här.
Okej.
- Hej då, Lide. - Hej då.
Nej. Nej, det där är inte rätt. Ni har blivit galna.
Han ljuger.
Han ljuger för oss.
Tänk om ni har fel?
- Nej. - Jo.
Vi måste få honom att berätta var Lide är.
- Nej, älskling. - Jo.
Det vi måste göra är att ge oss av. Vi ringer polisen och ger oss av.
Hej, Dani.
Dani.
Kan du vara snäll och lossa på repen?
Låt oss leta efter din kusin tillsammans. Snälla, släpp loss mig.
Dani.
Din...
Din far och... Och din...
Och din faster och din mamma åker i fängelse om du inte släpper loss mig.
- Gjorde de det här mot dig? - Ja.
Ja, men det är för att de är förvirrade. De tog fel...
De tog fel person. De trodde att jag var nån annan.
En annan sorts person. Men jag har inte gjort nåt fel.
- Varför sa du inte det? - Det gjorde jag, men din far vägrar...
Han lyssnar inte på det örat. Han bara skriker.
Om jag ska vara ärlig är jag lite rädd.
Allt det här är mitt fel.
Jag sa till Lide att hon var jobbig, och då gick hon.
Det är inte ditt fel. Släpp loss mig så kan du och jag leta efter din kusin.
Jag är väl bekant med den här skogen.
Snälla Dani.
Vi måste iväg.
- Nej. - Jo.
Vi måste tvinga honom att säga sanningen.
Vad menar du med "tvinga honom"? Tänk om han redan talar sanning?
Va? Ni kanske har fel.
Han var med Gus den natten han tillbringade i skogen.
- Vad? - Santi var där.
- Med min bror? - Luis.
Min bror?
Luis.
Dani, låt oss lösa det här, du och jag.
Tack, Dani.
- Ring polisen. Hämta Dani. - Nej.
- Jag fortsätter. - Nej. Snälla.
- Ta Dani. - Nej. Följ med oss! Det brinner ju!
Tack.
Dani!
Dani! Dani, var är du? Dani!
Tack.
Öppna!
Öppna dörrjäveln!
Pojken är med mig! Öppna!
- Öppna den! - Vad?
Mara, släpp ut mig!
- Dani? - Öppna dörren!
- Han höll på att smita. - Vad?
Jag ska få honom att prata. Vi måste pressa honom.
- Öppna! - Få honom att prata.
Öppna den här jävla dörren! Luis!
Du får inte komma ut!
Jag ska tvinga honom att prata.
- Han lär prata. Du ska få se. - Pappa!
- Min son? - Pojken är här!
- Dani? - Öppna!
Vad är...? Dani... Varför är min son där inne? Dani!
- Jag har din son! - Varför är Dani där inne?
- Santi. - Dani!
- Sluta skrika, pappa. - Vad?
- Sluta skrika, sa han! - Varför är du där?
- Dani! Min son! Är du okej? - Jag är här inne, pappa.
Håll dig lugn. Håll dig lugn, min son. Håll dig undan från honom.
- Ge mig nycklarna. - Nej.
- Vad? - Jag har din son, Luis. Öppna.
- Nyckeln. - Han gör honom inte illa.
- Ge mig nyckeln. - Han gör honom inte illa.
- Luis! - Ge mig nyckeln.
Nej!
Jag måste få veta var hon är.
Du låste in min son ihop med den där jäveln.
- Ge hit den. - Han gör honom inte illa.
Han måste berätta var min dotter är!
- Är du galen? - Öppna, annars gör jag honom illa! Öppna!
Jag öppnar dörren! Om du gör min son illa är du dödens.
- Luis. - Hör på. Gör honom inte illa.
Ta mig. Släpp honom.
- Nej. - Ta mig.
Luis, titta.
- Flytta på er. Jag kommer ut med pojken. - Lämna honom utanför det här.
Håll er lugna, allihop.
- Dani, älskling. - Hallå!
- Min son. - Kom inte närmare!
- Kom hit. - Håll er undan!
- Förlåt mig, pappa. - Förlåt mig.
Det är okej, min son.
Förlåt mig.
Jag ska döda den jäveln.
- Gör mig inte illa. - Luis.
- Gör honom inte illa. - Kom inte närmare.
- Han är ett barn! - Följ inte efter!
- Lugna dig. - Dani.
- Gå in.
- Ställ er där borta. - Okej. Vi står här borta.
- Dani, det är okej. - Håll er lugna.
- Så där. - Han har inte gjort nåt.
- Han är ju ett barn. - Snälla.
Släpp honom!
Håll er undan! Stanna där inne!
- Stanna där inne! - Släpp honom.
Dani, raring, jag är ledsen.
Det är okej, min son.
- Dani. - Vi stannar här. Släpp honom.
- Släpp honom. - Luis, kom inte ut.
- Gör honom inte illa. - Lyssna noga på mig.
Jag behöver bilnycklarna. Ge mig bilnycklarna.
Gör det inte. Han för bort honom.
- Santiago, snälla. - Ge mig nycklarna!
Jag har dem inte!
- Helvete! - Jag vet inte var jag la dem.
- Snälla. - Släpp honom. Han är oskyldig.
- Släpp honom! - Släpp honom!
Släpp honom nu!
- Nej! - Nej!
Kom inte ut. Då gör jag honom illa!
- Okej. - Mara, stanna vid dörren! Helvete!
Håll er undan, är ni snälla. Luis!
- Vi stannar här, men ta honom inte! - Lugna ner dig. Gör honom inte illa.
- Gör honom inte illa! - Nycklarna är i bilen.
- Vad? - Nycklarna. Han tar med honom i skåpbilen.
- Mamma! - Nej!
- Nej, Dani! - Tyst!
- Dani! - Stanna där!
- Jag klöser ut ögonen på dig. - Hoppa in. Förlåt.
Snälla Santi, ta honom inte. Han tar honom!
- Spänn fast dig. - Nej!
- Hallå! Nej! - Stanna!
- Dani! - Mamma!
- Nej! Dani! - Mamma!
Santi!
- Dani! - Din jävel!
Dani!
Mamma!
Okej, Dani, hoppa ut ur bilen.
Spring tillbaka till dem! Okej? Ut ur bilen. Hoppa ut, Dani!
Dani, hoppa ut!
Ut med dig!
- Din jävel! - Nej!
Sluta! Luis, sluta! Sluta!
Santi, nej!
Santi, sluta! Luis!
Snälla, sluta!
Sluta! Santi, sluta!
Låt honom vara!
Nej!
Det är okej. Är du okej? Luis!
Förlåt, Luis. Förlåt mig.
Nej, nej...
Sluta! Luis! Nej! Vad gör du?
- Nej! - Vad tänkte du göra med min son?
Nej!
- Luis! - Var är min brorsdotter?
Jag vet var Lide är!
- Jag vet var Lide är! - Sluta. Han vet var hon är.
- Jag ska berätta. - Var är hon?
- Var är hon? Berätta. - Jag berättar för polisen.
- Vad? - Absolut inte.
- Berätta. Var är hon? - Jag berättar bara för polisen.
- Berätta! - Jag berättar bara för polisen.
- Berätta var hon är! - I skogen.
- I skogen? Vid liv? - Ja.
- Hon lever, Elena. - Hon lever.
Hon mår bra. Ta mig till henne.
Kom igen, snälla du!
Upp med dig. Kom igen!
- Vilket håll? - Här borta.
Rakt fram? Det här hållet?
Ta Dani. Ring polisen om vi inte är tillbaka inom två timmar.
- Vi kör tillbaka i hans bil, okej? - Okej.
Här.
Vilket håll?
- Vilket håll? - Rakt fram.
Säg det! Vi gjorde det vi var tvungna till.
Håll käften!
- Jag är livrädd för dig, Luis. - För mig?
Vi ska hitta Lide, okej?
- Var är hon? - Precis här! Vi är väldigt nära!
- Den jäveln leder oss mot elden. - Stanna!
- Var är min dotter? - Snälla, lyssna på mig.
- Vad? - Vad?
Jag beklagar er smärta. Jag är ledsen, men jag...
Vad då?
Förlåt mig.
- Luis! - Han kom undan!
Stanna! Nej!
Jag ser honom inte!
Vart tog han vägen?
- Mara! - Luis!
Mara!
Luis!
Mara!
Hjälp!
Lide.
Lide!
Lide! Fortsätt ropa!
Här borta!
Jag är här!
- Lide, ropa! - Jag är här!
Lide!
I en grop.
Jag är här!
Lide.
Jag är här nere.
Lide!
Lide, se på mig.
- Det är Santi. Titta. - Jag sitter fast. Jag kan inte röra mig.
- Låt mig se. - Hjälp!
Räck mig handen.
Kom igen! Räck mig handen!
Så där. Sträck dig. Ta min hand!
- Dra hårt! - Räck mig handen.
Jag når inte. Skyffla undan det där.
- Jorden. - Jag kan inte!
Kom igen! Jag når dig!
- Jag kan inte! - Jo, det kan du!
- Jag når inte! - Kom igen!
- Vänta. Jag hämtar en trädgren. - Nej!
- Jag är strax tillbaka. - Snälla, kom tillbaka!
- Lide, ta tag i den. - Jag kan inte.
Nu!
Så där. Du klarar det. Ta i ordentligt.
Okej. Kom igen.
Jag har dig.
Så där ja.
Lide.
Lide?
Hör du mig?
- Hallå! - Nej!
- Mara, nej!
- Mamma? - Min älskling.
Är du okej?
- Mamma. - Är du okej?
- Mamma! - Vad? Vad är det?
- Jag visste inte var du var. - Mamma!
Förlåt mig.
Mitt ben gör jätteont!
Det är över nu, älskling. Du är okej, min älskling.
Här. Täck för ansiktet. Kan du göra det? Okej? Ja? Så här?
Kom igen. Nu ger vi oss av.
Vi är nästan framme.
- Santi, då? - Gjorde han dig illa? Gjorde han nåt?
Jag föll.
Jag föll ner i en grop.
Det var så mycket jord där. Jag kom inte ut.
- Vad? - Jag blev jagad av en björn.
- Och jag föll. - Vad?
Jag hittade inte huset.
Lide.
Han...
Han knuffade ner dig i gropen, eller hur?
- Va? - Nej.
Santiago. Jo, det gjorde han.
- Han räddade mig. - Han knuffade ner dig.
Han räddade mig.
Vad...
- Knuffade han inte ner dig? - Nej.
- Föll du ner där av dig själv? - Ja.
Lide, det är väldigt viktigt att du berättar om Santi gjorde dig illa.
- Har han gjort dig nåt? - Nej.
Okej.
- Mara! - Luis.
- Lide!
Lide!
- Är hon okej? - Hon är okej.
- Är du okej, älskling? - Ja.
Är du okej, min älskling? Var befann hon sig?
- Hon föll. - Var?
Ner i en grop, men hon är okej.
- Ner i en grop? - Ja.
Är hon skadad? Hon är skadad.
Hon trodde det kom en björn och hon föll.
Var det Santi?
Nej, hon bara föll. Hon måste till sjukhuset, men hon är okej.
- Jag fryser. - Nu sticker vi.
- Okej. - Hon behöver en läkare.
- Nu sticker vi. - Det är okej.
- Vi följer brandgatan hem. - Nu går vi.
Vi är här nu.
- Bilnycklarna? - Jag har dem.
- Se om den är upplåst. - Det är den.
Det är över, älskling.
Så där.
- Hämta lite vatten. - Ja.
- Och filtar. - De är på väg.
Älskling.
Det är över nu. Gör det ont i benet?
- Inte så mycket nu. - Inte?
Har du ont i huvudet? Gör det ont nånstans?
- Inte? - Jag fryser.
Din farbror kommer med filtar.
Jag älskar dig.
- Jag älskar dig. - Detsamma.
Jag älskar dig.
Nu, raring...
Din farbror ska köra dig till sjukhuset nu genast för att träffa en läkare.
Och allt kommer att bli bra.
Han kommer att ta hand om dig.
- Mara? - Jag är törstig.
Visst, gullet. Här får du.
Vänta. Inte så fort, älskling. Ta det lugnt.
Så där. Vart tog mamma vägen? Var är mamma?
Hon gick.
- Vilket håll? - Rakt fram.
Rakt ut i skogen?
- Ja. - Jaså?
Mara!
Lide, hördu...
Lide, älskling, somna inte. Titta på mig, Lide.
Stanna här.
Lide, vakna.
AKUTMOTTAGNING
Var är Mara?
- Är ni släkt? - Nej, jag hittade honom på vägen.
Hör du mig? Förstår du vad jag säger?
Varför var du på vägen?
- Vad har hänt? - Hon gick vilse i skogen.
Hon fick i sig rök.
- Hör du mig? - Hon föll ner i en grop.
- Hon är uttorkad. - Hör du mig? Se på mig.
- Hon är responsiv. - Hon slog i huvudet här.
Vi behöver röntga armen.
- När hittade du henne? - För en timme sen.
- Hur gammal är hon? - Åtta.
- Vad har vi här? - Hon har andats in rök.
Jag hämtar dr Bautista.
Kolla hjärta, puls och blodtryck.
Du får inte följa med in. Stanna i väntrummet.
Hör du mig?
Vad heter du?
- Santiago. - Varför befann du dig på vägen?
Vad hände? Förbered traumaavdelning fyra.
Pupillerna reagerar normalt.
- Har du ont nånstans? - Överallt.
- Överallt? - Ja.
- Du ska få dropp, okej? - Visst.
- Jag är yr. - Vi lägger dig ner.
Syre, tack.
- Vikt? - Hon väger 19 kilo.
- Vad heter hon? - Lide.
Lide, kan du öppna ögonen?
- Hon fick i sig för mycket rök. - Syresättning 95 %.
Dra för, och stäng dörren också, tack.
Älskling, vi har hittat Lide. Vi är på sjukhuset, och...
Jag skickar adressen. Jag vill att du kommer hit.
- Godafton. - Hej. Hur står det till?
- Ringde ni? - Ja, det var vi.
- Vilket håll? - Gå till observationsområdet.
Var vänliga och följ mig.
Santiago.
Vi ringer röntgen och förbereder en datortomografi.
Ursäkta mig.
- Kom in. - Kan vi få ett ögonblick?
- Varsågod. - Tack.
Jag vet inte... Förlåt mig.
Förlåt mig.
Jag är hemskt ledsen.
Hur mår du, Santiago?
Oavsett vad som hände är du i säkerhet nu.
Okej, kan du då berätta hur fick du skärsåren i ansiktet?
Det var inte...
Förlåt. Jag menade inte...
Förlåt mig. Det var inte meningen. Förlåt mig.
Förlåt mig.
Det var en björn.
En björn?
Ja.
Ja, jag blev attackerad av en björn i skogen.
Den ville väl skydda sina ungar, eller...
Det var i varje fall vad jag trodde.
Det gick inte att resonera med henne.
- Herr Serrano. - Hur mår min brorsdotter?
Oroa dig inte. Följ med mig.
- Kom in. - Mår hon bra?
Hon är sövd, men hon är stabil.
Då kommer du väl inte att lämna in en anmälan?
Nej.
Kan du föreställa dig en björn i fängelse?
Lide, älskling, hur mår du?
Hennes ben behöver läka, och hon slog i huvudet, men hon är okej.
Hur mår du?
Bra.
Förlåt att jag var elak mot dig tidigare.
Det är okej. Jag ber också om ursäkt.
Du får inte vara här, frun.
Det är farligt. Kom. Hör du mig?
- Var är min dotter? - Är du den försvunna flickans mamma?
Vi har underrättats om att hon är på sjukhuset.
Kan ni se till så att mitt hus inte brinner ner?
Oroa dig inte. Eldsvådan är under kontroll.
Kom igen, nu kör vi!
Jag har med en blomma till Lide.
Det är en pyrofil art.
Den växer bara i askan efter en eldsvåda.
Jag tänkte att hon kanske ville ha den.
Hur som helst...
Santiago.
Ja?
Hon kommer säkert att älska den. Tack.
BRANDGATA
Undertexter: Mats Nilsson