Downloaded from YTS.BZ
PROTUPOŽARNA PROSJEKA DIO JE ŠUME BEZ DRVEĆA...
Official YIFY movies site: YTS.BZ
...ILI BEZ IČEGA ILI IKOGA TKO MOŽE ZAUSTAVITI ŠIRENJE POŽARA.
Bok, kako si?
- Čuješ li me? - Zvuči poznato.
- Putovanje? - Provjerit ću raspored.
- U ponedjeljak je. - Pokušat ću doći.
- Nije išlo. - Jednostavno ću otići!
USRED VATRE
- Evo nas. Idemo. - Idemo.
Dani, pomozi majci.
- Dajte mi pomozite. - Lide, imaš sve?
- Evo, Lide. - Moj kovčeg.
- Dobar dan, Mara. - 'Dan.
Došla sam fotografirati i ostavit ću vas da se spakirate.
- Dobro. - Pokućstvo izgleda divno.
Možemo tražiti još 20 000.
Može, zvuči dobro.
Ključ. Doći ću po njega kad završite.
- Luis. - Hvala.
- Marin šurjak. - Drago mi je.
Bez brige, brzo će se prodati. Divna kuća.
Dobro, sve je spremno.
- Utrkujmo se. - Žedna sam.
Moramo sve spakirati.
Daj ti. Nije li to tvoje?
Ne znam se služiti ovime.
Kutija za donacije. Držat ćemo je u skladištu.
I jedna za smeće.
„Donacije.” Može.
- Ne bacaj loptu. - Kopira me.
Ako se ne želiš igrati...
- Želim. - Onda se igraj.
Dani, pomozi mi.
Mama, kad ćemo ići u šumu?
Poslije, dušo. Moramo pospremiti i jesti.
- Poslije, dobro? - Ali obećavaš?
Obećavam. Bježi sad.
Dani, igrajte se.
To može u ormar.
- Hoćeš ovo? - Da, od roditelja su.
- Brat je ovu volio. - Dođi.
Mara, ovo je kao novo.
- Nećeš zadržati? - Neću, ne volim prsluke.
Ako ga ti ili Luis želite...
Ali bilo bi mi drago da ga ne nosite preda mnom.
Izgubljeno je.
Loviš!
Mara će požaliti kad se smiri.
Znaš što mislim.
Ne možemo se praviti da ga nije bilo.
Prodaje kuću, daje odjeću. Bio je i tvoj brat.
Treba se suočiti sa žalošću.
Ne bježati od nje.
Mislim da nam je upravo to ovdje cilj.
Svima nama.
Strina!
- Gledaj. - Dani.
Onda ti gledaj, mama.
Prefino. Umirao sam od gladi.
Zašto prodajete kuću? Divna je.
- Ja je ne bih prodao. - I meni je divna.
Ali tata je ovdje umro.
Lide.
Ne prodajemo je zato.
Lide, pogledaj me.
Prodajemo je zato što kupujemo divnu kuću,
prekrasnu, na obali.
- Kraj naše. - Da.
Da za praznike možemo biti zajedno.
- Zvuči dobro. - Razgovarale smo o tome.
- Ali ja volim šumu. - Dolazit ćemo.
- Brati gljive. - Da.
Ako su glatke i bijele izvana...
Jestive su.
Neke su crvene s bijelim točkama. One su...
Je li to susjed?
- Njih nema. - Hej, Mara.
Santiago, bok.
- Bok. - Kako si?
- Uđi. - Da?
- Naravno. - Bok.
- Sjedni. - Ne, hvala.
- Bok. - Sad sam jeo i imam posla.
Cijela obitelj je došla.
- Moj šurjak Luis. - Bok.
- Gustavov brat. - Znamo se.
Ne znaš njegovu ženu Elenu.
- Ne uživo. - Ovo je Dani.
- Bok. - Moj nećak.
- I Lide. - Lide.
Imam dar za Lide. Smijem li joj ga dati?
- Leptir. - Naravno, samo daj.
Bok, Lide. Nešto sam ti donio.
- Iz šume. - Aha.
- Kako se kaže? - Hvala.
- Ništa.
- Eto. - Vidio sam da nosite kutije.
Da, prodajemo kuću. Odlazimo. Posljednji put smo ovdje.
- Aha. - Eto.
Ako trebate pomoć...
- Dobro. - Hvala.
- Hvala puno. - Uživajte.
- Čuvaj se. - I vi.
- Bok, Santiago. - Bok.
- Vidimo se. - Bok.
Vidimo se, bok.
Drag je.
Da.
Mi nismo bliski, ali Gustavo se družio s njim.
Cijelo jutro je gledao kako nosimo kutije.
- A sada nudi pomoć. - Luise.
Kad odemo, pitat će
trebamo li pomoć, sav mirisan od tamjana i pačulija.
Pada li snijeg?
Od požara je već izgorjelo tisuću hektara šume.
Vatrogasci se trude suzbiti požar.
Duga i jaka suša...
Velika površina.
...ubrzava širenje požara.
Ako vjetar ne promijeni smjer,
očekuju da će do večeri suzbiti požar.
Nadaju se i da će prosjeka,
iskrčena krajem ljeta, spriječiti širenje požara.
Prosjeka ne pomaže.
Zasad je to sve.
Prelazimo na...
Odlazimo.
- Prosjeke ne pomažu. - Mama!
- Nećemo prespavati? - Ne.
- Dani i ja ćemo radionicu. - Sigurno?
- Vi spavaće sobe. - Nema žurbe, ali...
- Nema problema. - Idemo kući.
- Otići ćemo. - Dobro.
Ali neću zatvoriti kutije.
- Idemo. - Doći ćemo drugi put.
Zašto ih je stric imao toliko?
Jako su mu se sviđali.
Obožavao je planine. Uvijek smo dolazili na odmor.
Bio je jako tužan kad su medvjedi nestali.
Hajde, zamotajmo ih. Nosimo ih.
- Možda može ovako. - Tata.
- Što? - Ovdje je umro?
Da.
Ovdje je htio provesti zadnje sate.
Zato smo ti i ja ovdje.
Da strina ne mora biti. Hajde.
Ti uzmi to, ja ću ovo poslije zamotati.
- Možeš? - Da.
Da? Dobro.
Ovo možemo baciti. Ima li vrećica?
- S još toga? - Ne.
To je sve.
Bacimo to.
I ovo.
Lide, je li moja kocka kod tebe?
Nije. A i ne bih ti je dala.
- Da vidim. - Ne, to je moje.
- Ja sam našla. - Sve je tvoje.
- Nisam to rekla. - Uvijek šefuješ.
- Gdje je moja kocka? - Ne znam.
Rekla si da je ne bi dala.
- Nisam. - Jesi.
Daj da vidim.
- Ne, kažem! - Da.
- Ja sam našla. - Daj mi.
- Grozna si. - Idi onda.
- Ovo je moja kuća. - Više nije.
Zadrži dalekozor.
Većinu ću pokloniti, ako nešto želiš.
Gle što sam našla. Napunit ću čuturu i idemo.
Ne možemo, dušo. Požar je. Moramo otići.
- Trebale smo se zajedno oprostiti. - Ne možemo, dušo.
- Jako je opasno. - Ali rekla si.
Znam, ljubavi, ali požar je.
Koliba će izgorjeti?
Neće, požar je daleko. Ali moramo se spakirati i ići.
- Hajde. - Nije me briga za požar.
Trebale smo zajedno ići u šumu i oprostiti se.
Znam, ali požar je.
- Zajedno se oprostiti! - Dosta.
Zajedno se oprostiti!
- Požar je, blesava si. - Nije me briga!
Mene nije briga što tebe nije briga. Spakiraj se.
- Lažljivice! - Spakiraj se!
- Neću! - Neću ti dvaput reći.
Idi.
Ne bacaj stvari na pod!
- Da ja razgovaram s njom? - Ne.
Jako mi ovo otežava.
- Mara. - Što?
Što je?
I ove fotografije?
SKLADIŠTE
Bili ste zajedno cijeli život.
Jesmo.
I ipak se nije htio boriti do kraja.
Ni za nas.
- Ja ću kuhinju. - Da? Onda ću ja...
Dani, pomozi.
Od velike je pomoći.
- Idemo. - To je sve?
- Sve smo ukrcali. - Dobro.
Spreman, Dani?
Gdje ti je sestrična, Dani?
Ne znam.
- To je sve? - Da, spremni smo.
Lide, ljubavi, idemo.
Lide.
Jesam li ostavio jaknu?
Ne znam. Možda u spavaćoj?
- Dani, veži se. - Tu Lide sjedi.
Ne mogu naći Lide. Dani, gdje ti je sestrična?
- Nemam pojma, negdje. - Gdje negdje?
Otkud ja znam?
- Luise. - Idem.
Ja ću.
Lide?
Nije unutra. Otišla je u kolibu. Sigurno.
- Nije tu? - U kolibi je.
Rekla sam joj da ne ide, ali...
- Idem po nju. - Idem i ja.
- Zovi ako se vrati. - Hoću.
Idemo unutra pričekati.
- Santi? - Da?
- Jesi li vidio Lide? - Jesam.
- Gdje? - U kolibi, maloprije.
- Znala sam. - Znate za požar?
- Znamo, hvala. - Da.
Nema na čemu.
Lide.
- Lide! - Lide!
Lide!
Mara, što je?
Lide nije u kolibi.
Čudno. Sad je bila tu.
Siguran si?
Da, maločas.
- Unutra je bila? - Da, unutra.
Luise, zovi Elenu, pitaj je li se vratila.
Da?
- Bok, mila, je li s vama? - Nije.
- Nije ovdje. - Ne.
Lide!
- Lide! - Lide!
Lide!
Gdje je, Luise?
- Gdje je ako nije u kolibi? - Ne znam.
Lide!
Sve izgleda isto.
Lide!
Luise, zovi Elenu, molim te.
Valjda se izgubila.
Ne, nema je. Vjerojatno se izgubila u šumi.
- Lide, dušo, molim te! - Ne čujem. Ti mene čuješ?
Lide!
Dušo, nemoj mi to raditi. Molim te.
- Lide! - Lide!
Lide!
- Lide! - Lide!
Lide!
Dobar dan.
- Pozdrav. - Dobar dan.
Dobar dan. Narednik Revuelta.
Vodim Ured za nestale.
- Skupnik Baranda. - Ja sam majka.
- Brat njezina muža. - Njegova žena.
Dakle, vaša kći ima osam godina.
Skoro devet.
Kad ste shvatili da je nema?
- Nakon ručka. - Da.
- U koliko sati? - Oko tri.
Samo malo, oprostite. Santiago!
- Možeš doći? - Što je imala na sebi?
- Samo malo! - Svijetlu odjeću.
- Da, svjetloplavu jaknu. - Ovo je naš susjed.
Dobar dan.
Posljednji ju je vidio. U kolibi koju je izradila s tatom.
Tata je ovdje?
Ne, moj brat je umro.
Moja sućut. Vi ste je posljednji vidjeli?
- Da. - Jeste li razgovarali?
- Jesmo. - O čemu?
- Ni o čemu važnom. - Ne?
Je li se možda čudno ponašala?
Je li bila zabrinuta?
Da. Isprva mi je to bilo čudno, zbog požara.
Onda sam vidio da je smirena.
Malo smo razgovarali.
Činilo mi se da zna gdje je i onda sam otišao.
Nije vam bilo čudno što je sama u šumi?
- Ne. - Zašto ste bili blizu kolibe?
Radim za Ministarstvo zaštite okoliša.
- Zadužen sam za prosjeku. - Oprostite.
- Aha. - Također...
Oprostite. Ovo je Lide. Visoka je 1,25 m. Ima šiške, ima osam godina.
Možete li nam dati neku njezinu odjeću?
Za potražne pse.
- Naravno. - Donijet ću.
- Da. - Dobro.
- Ne brini se. - Uzmi pidžamu.
- Dobro. - Nešto neoprano.
Pidžamu, Elena.
Ubrzat ćemo postupak zbog požara u blizini.
- Da. - Da.
Ljudi stižu, i mi ćemo tražiti.
Najvjerojatnije se dezorijentirala.
Ali vjerojatno je blizu.
Hvala.
Dakle, aktivirali smo evakuacijski protokol.
I vi trebate otići odavde, otići kući.
Otići ćemo, naravno, čim nađemo kćer.
Požar je sve bliže. Opasno je.
Da, zato ne mogu otići bez nje.
- Obavještavat ćemo vas o svemu. - Gospodine.
Ali morate što prije otići.
Oprostite, ali...
Za nekoliko sati zatvorit će ceste.
Ne mogu se evakuirati bez osmogodišnje kćeri.
Gospođo, razumijem kako vam je.
- Ne, ne razumijete. - Da, itekako razumijem.
Ne razumijete.
Ne mogu otići bez svoje osmogodišnje kćeri.
- Morate. - Dobro...
U ovim okolnostima moramo poštovati protokol.
- Otići ćemo. - Kako se zovete?
- Narednik Revuelta. - Revuelta.
- Ispričavam se. Ne brinite se. - Ali tražit ćete je?
Morate otići odavde.
- U redu? - U redu.
Učinit ćemo sve što možemo da nađemo vašu kćer.
Zove se Lide. Zapisali ste?
- Lide. - Znamo.
Mogu li ja što učiniti?
I vi morate otići.
Poznajete područje, ali i protokol.
- Da. - Kolegica će vas zvati.
Bez brige. Samo je jako zabrinuta.
U redu, hvala.
Doviđenja. Hvala vama.
Dani, mili, idi u Lideinu sobu.
Doći ću za tobom.
Ne boj se.
Neću otići.
Ne zanima me što su naredili. Ostat ću. Ali vi idite.
Luise, požar je. Elena, opasno je.
Požar je daleko. Možemo još malo ostati.
Ne trebate, zbilja.
- Elena, Luise, požar je. - Ne.
- U redu je. - Ne. Mara.
Pojavit će se. Naći će je.
- Naravno. - Ne boj se.
- Ali vi idite. - Ne.
Naredili su nam.
- Ostat ćemo. - Naravno.
Inače se nećemo moći vratiti.
- Zatvorit će ceste. - Ostat ćete?
Požar je još daleko. Ostat ćemo.
- Ostat ćemo. - Da, s tobom.
- Elena, sigurno? - Ostat ćemo.
- Nećemo te ostaviti. - Ne.
- Hvala. - Držat ćemo se zajedno.
Idemo!
Pazite na crijevo.
- Povećaj pritisak. - Idemo!
Zove se Lide. Visoka je oko 1,25 m.
Prva grupa s Revueltom. Druga grupa s Castrom. Treća sa mnom.
Portillo, četvrta grupa. Idemo!
- Idemo! - Pokret!
Lide!
Dušo.
I ja je želim ići tražiti.
Ne možemo, dušo.
Policija to radi. Mi moramo ostati ovdje.
Lide će naći put natrag.
Sigurno?
Da.
Sigurno. Vjeruj u to.
Lide!
Provjerite ono područje.
Oko kolibe.
Prvi dio provjeren.
Lide!
Lide, ljubavi!
Lide!
Previše je dima. Vjetar je promijenio smjer.
- Lide! - Lide!
Ondje!
Sada ima puno dima.
Dim nije isto što i vatra.
Stalno provjeravam požar.
Gledaj, jako je daleko.
Naći će Lide i uskoro idemo kući.
- Lide! - Idemo!
Prvi dio provjeren. Idemo na zapad.
- Vidljivost je jako slaba. - Idemo!
Psi ne mogu dalje.
Čekamo naredbe iz baze. Obavještavat ćemo vas.
Nisam smjela vikati na nju.
Mrzim ovu kuću, ovu glupu šumu.
Želi mi sve oduzeti. Zašto?
Gus se promijenio nakon što je sam proveo noć u šumi.
Više nije bio isti.
- Odustao je. - Ne, Mara.
- Da, mogao se liječiti. - Ne.
Mogao se liječiti.
Ali nije mu se dalo.
Liječenje je bilo pokusno. Nije htio biti pokusni kunić.
To ti misliš.
- I on je mislio. - Dušo.
To je grozno.
Da je ovdje, znao bi što trebamo učiniti.
Molim?
- Što... - Je li policija?
Oprostite.
Oprostite, ne čujem. Molim?
Ne, ne.
- Što je? - Daj.
- Što je? - Halo?
Ponovite, molim. Što ste rekli?
To je apsurdno.
Da.
- Što je? - Vrijeme se promijenilo.
Vjetar je promijenio smjer. Zato su prekinuli potragu.
Kad se uvjeti poboljšaju, opet će je tražiti.
To je to? Jesu li još što rekli?
Neka smjesta odemo.
To kažu.
Mi ćemo je tražiti. Ako oni neće, onda ćemo mi.
- Da. - Naći ćemo je.
Da. Idem tražiti kćer.
Luise.
Opasno je.
Pratim požar.
Ako postane opasno, odvest ću vas odavde.
- Trebala bih odvesti Danija. - Ne, dušo.
Ostali bismo bez auta.
I ako Lide dođe, nitko je neće dočekati.
Ostanite. Ako postane opasno, doći ću i odvesti vas.
- U redu. - Dobro?
- Dobro. - Ne brini se.
Luise, idem po Santijev auto.
Pitat ću posudi li nam ga.
Elena, zovi ako se vrati.
- Hoću. - Hvala.
- Kad se Lide vrati, svi idemo. - Da.
Santi?
Santiago?
- Da? - Santiago?
- Što je? - Mara je.
- Oprosti. - Bok.
Čuj, policija je otkazala potragu.
Čuo sam na radiju.
Možemo posuditi tvoj auto da je idemo tražiti?
- Naš nije... - Naravno.
- Da. - Hvala ti.
Idem s vama.
- Ne moraš. - Ne, idem s vama.
- Evo me. - Još bolje.
Idemo.
Čekaj.
Ovaj...
- Santiago? - Da?
Mogu pretražiti tvoju kuću?
- To je malo... - Možda...
Pomislila sam da možda...
Možda se skriva unutra.
Možda nije u šumi.
Vidio bih je.
Možda nisi primijetio.
Bilo bi mi lakše da na brzinu pogledam.
- Naljutila se na mene. - Može.
- Samo daj. - Hvala.
- Oprosti. - Izvoli.
- Hvala ti. - Oprosti.
Nema problema. Dnevna soba.
- Oprosti. - Nema problema.
- Bi li provjerio... - Naravno.
- Oprosti. - Da vidimo.
Oprosti.
- To je kupaonica. - Smijem?
Da, slobodno uđi.
Ovdje je radio.
- Slušao sam... - Da.
Mogu li tu pogledati?
Radije ne bih.
Zašto? Neću dugo.
Sigurno nije unutra.
Ovo je dio mojeg... Ne, radije ne bih da tu ulaziš.
Što je ovo?
To je...
- Gljive. To je... - Droga?
Ne, psilocibin. To je psilocibin.
- To je više lijek. - Za što?
Za svašta što konvencionalna medicina ne može izliječiti. Od njega radim...
Pomaže.
Zašto još nisi otišao?
Ne znam.
Nemam kamo otići.
Lide je sigurno u šumi.
Luise.
Mislim da će prosjeka zaustaviti požar.
Što je?
Što je bilo?
Što je?
- Nešto je čudno. - Što?
- On... - Što?
- Što je? - Nešto nije u redu. Luise!
- Zašto ne smijem ući? - Kamo?
Ne smijemo pogledati jednu sobu. I bio je nervozan. Vidljivo.
- Baš čudno. - Razmisli.
Naišao je na Lide, požar je. Nije ju doveo kući?
Možda tada nije znao za požar.
- Ne. - Razmislimo.
- Zvat ću policiju. - Nema signala.
Nema ni interneta.
- Samo tvoj mobitel? - Ne, nema signala.
- A tvoj? - Otkad to?
Otprije pet minuta.
Vratimo se k njemu i neka nas pusti onamo.
Zašto se ne spaja?
- Ne radi. - Što on to radi?
Odlazi?
Odlazi.
- Santiago! - Pokušavaj dobiti vezu.
Hoću, ali odsječeni smo.
- Santi! - Da.
Čekaj malo. Santi.
- Čekaj. - Da.
- Kamo ideš? - Pa...
- Ha? - Idem po Lide.
Znaš gdje je?
Pa valjda je u šumi.
Uđite ako želite. Idemo.
- Idemo. - Može.
- Valjda je u šumi. - Idemo s tobom.
Hajde, Mara, uđi.
- Ima li još medvjeda? - Molim?
- U šumi ima medvjeda? - Ne, to je stara karta.
- Nema medvjeda. Ah, čekajte. - Što je?
Pada mrak, trebat ćete svjetla.
- Odmah se vraćam. - Idem s tobom.
Ne, ti ostani. Ključ.
Samo mirno.
Lideina narukvica, zar ne?
Evo, bio sam brz.
To je jako važno po mraku.
Izvoli, Luise.
Izvoli, Mara.
Bit će je sve teže naći.
- Gubimo vrijeme. - Čekaj, ugasi auto.
- Zašto? - Ugasi auto.
Ugasi ga.
Što je?
Daj mi ključ.
Što je bilo?
Što je ovo? Izolirano područje, sigurno područje.
Kakva je to karta?
Pa, to su komentari...
Spomenuo sam psilocibin.
Osim što radim za Ministarstvo,
također obavljam obrede
u izoliranim područjima.
Santiago, gdje je moja kći?
- Bila je ovdje. - Da.
Dala mi ju je u kolibi.
Nemoguće. Lažeš.
Nikad je ne skida.
Nikad. Ja sam joj je dala.
- Sigurno ti je nije dala. - Bože mili.
Idem opet u tvoju kuću. Daj mi ključ.
Daj mi ključ.
- Hej! - Daj mi ključ od kuće!
Daj joj ključ.
- Daj mi ga. - Hajde.
- Ja ću. - Neka pogleda u kuću.
Kvragu i ključ!
- Lide! - Mara!
- Ne prilazi bliže. - Molim te.
Otvori! Lide!
Ostani tu. Daj ključ.
- Lide! - Luise.
Lide!
Ključ, odmah.
Ne! Stani!
- Neka provjeri onu sobu. - Lide!
Daj, Luise.
Ništa ne izvodi.
Gledam te.
Mara!
Otvori ova vrata!
Mara.
- Poslušaj je. - Dobro.
- Otvori! - Lide nije ovdje.
- Otvori ova vrata. - Lide je u šumi.
- Poslušaj je. Otvori. - Otvorit ću.
- Otvori vrata, jebemu! - Dobro.
- Poslušaj je. - Otvorit ću.
Što je ovo?
Što je sve ovo?
- Tvoja kći nije ovdje. - Što?
Što?
Što je sve ovo? Tko si ti?
To je...
Što je to?
- Kakva su to sranja? - Pa...
Gdje je Lide?
Što je to unutra? Za što je ta soba?
Unutra meditiram, to je sve.
- Ne. - Lide!
Prokleta vrata!
Otvori i ova vrata. Hajde, odmah.
Poslušaj je.
- Molim te. - Dobro.
- Otvori. - Dobro, evo.
Hajde.
Uđi.
Vidite?
Nema je. Kao što sam rekao.
- Gdje je moja kći? - Nije ovdje.
Ništa joj nisam učinio. Izgubila se u šumi.
Zvala sam policiju.
Odlično! Jer nisam je ni taknuo!
- Gdje je? - Ne znam.
Ne znam, Mara.
Valjda je u šumi.
Molim te, reci mi gdje je.
Ne znam.
- Mara. - Preklinjem te, reci mi.
- Mara, slušaj me. - Ne, molim te. Gdje je?
- Ništa nisam učinio. - Ne diraj je.
Ne, ne diraj je.
- Nemoj. - Dobro.
Gdje je moja nećakinja?
Imao si narukvicu. Ostavio si je u kolibi u šumi.
A požar je. Griješimo li?
- Žao mi je. - Gdje je?
Što je ovo?
- Za moje obrede. - Kakve obrede?
Moje obrede. Poslušajte me.
- Ne vjerujem ti. - Dopustite mi da kažem.
Ne ideš dok mi ne kažeš gdje je.
Stani!
- Drži ga! - Luise!
Nećemo prestati dok ne kažeš gdje je.
Luise, veži ga.
Ništa nisam učinio!
- Dođi. - Molim te, Luise.
Ostavio si dijete u šumi?
Samo si je ostavio?
Očekuješ da vjerujem u te tvoje obrede?
- Evo. - Luise!
Misliš da neću? Gdje mi je nećakinja?
Ustani.
Sad ćeš progovoriti. Vidjet ćeš.
Veži ga za stolicu.
- Možeš li...? - Gdje je?
- Ne znam. - Molim te.
Mara, ne znam.
Gdje si je vidio?
- U kolibi. - Zašto nije ondje?
- Zato što se izgubila. - Lažeš. Ne bi se izgubila.
Cijeli život dolazi ovamo. Ne bi.
Gdje je moja kći?
Luise.
Molim te, učini nešto. Neka progovori.
Što je ovo?
Što?
Za što to služi?
Što je ovo? Što je to, jebemti?
Zini!
- Gdje je moja kći? - Kažem da ne znam.
Gdje je moja nećakinja? Vidio si je u kolibi.
Zadržao si narukvicu. Što si joj učinio? Gdje je?
Gdje je?
Gdje je?!
Progovori! Natjerat ću te.
Gdje je?
- Luise. - Gdje je moja nećakinja?
Zašto si djevojčicu ostavio samu u šumi dok je požar?
Reci!
Luise!
Što to činimo?
- Što? - Što to činimo?
Želimo da kaže gdje je Lide.
Ne. Moramo zvati policiju.
Jebemu, ne radi.
- Što? - Nema signala.
Ni moj ne radi. Čekaj.
Uzet ću njegov.
Luise.
Ne miči se.
Reci mi lozinku.
- Reci lozinku. - Neću.
Požar je.
Prestani izvoditi i reci mi lozinku.
Reci lozinku!
Lozinku reci, gade!
Hoćeš li mi reći?
Reci mi lozinku.
- Jedan. - Jedan, devet, osam.
Devet, osam, osam?
Mara!
Ne. Stani.
Što?
Nisam mu naudio.
Kunem se. Mara.
Neću mu nauditi.
Samo ga želim zastrašiti da nam kaže gdje je Lide.
Gad laže.
- Prestat ću ako to želiš. - Da.
Prestat ću, dobro? Evo.
Prestani.
Moramo dobiti policiju.
Ni ovdje nema signala.
Radio.
- Radio. - Radio.
Da.
- Što? - Neće.
- Ne radi? - Ne znam ga koristiti.
Evo, tu je akumulator.
- Halo? - Halo?
- Halo! Čekaj.
Čuje li me tko? Halo? Molim vas.
Da.
U šumi smo, u šumarevoj kući.
Čuje li me tko?
Akumulator je skoro prazan.
- Čujete li? - Halo?
Ja sam majka nestale djevojčice.
Trebamo policiju, molim.
Halo?
Luise.
Što ako joj je nešto učinio?
Što ako je nešto učinio?
Ako je izgubim, umrijet ću.
To se neće dogoditi.
Neće.
Pretražit ćemo svaku sobu, svaki kutak, ormar.
Tražit ćemo je.
Pronaći ćemo je.
- Naći ćemo je. - Da. Dobro.
Trebamo tragove.
- Da. - Mora postojati nešto.
Nešto što će nas odvesti do nje.
Mora postojati nešto.
JAME KAO SVETE LOKACIJE
PORUKE PROLJEĆE
BILO JE NEVJEROJATNO.
NEVJEROJATNO UZBUĐENJE I STRAH.
NEĆEŠ ME SE RIJEŠITI.
SVI ĆE DOZNATI ŠTO RADIŠ I ZAVRŠIT ĆEŠ U ZATVORU.
FOTOGRAFIJE
Mara.
Molim te, slušaj me.
Zašto ste posumnjali u mene?
Zašto?
Zbog lopate?
Tvoja kći bila je sama u šumi.
- Samo sam... - Ušuti.
A što se narukvice tiče...
- Bila je na tlu. - Mara!
Mara.
Nemoj ga pustiti.
Provjeri uže.
Ne slušate me.
- Šuti. - Ne slušate.
Čuvaj ga. Idem pogledati van.
Niste mi dali da išta kažem.
Gdje je moja kći?
- Ha? - Ne znam.
Nije samo mogla nestati.
Slušaj.
Bio sam u autu.
Vidio sam Lide u kolibi.
Pokušao sam je uvjeriti da se vrati sa mnom.
Onda sam vidio da je dobro i želi biti sama. Zato što...
Onda sam otišao. Jako mi je žao.
Sada je već dugo sama.
Vjerojatno se jako boji.
Oprosti, Mara. Zbilja mi je jako žao.
Trebao sam je ipak nekako dovesti.
Tu sam pogriješio. Ali to je sve. Ništa nisam učinio.
Ne vjerujem ti ni riječ.
Mislio sam da joj ništa neće biti.
Gdje je moja kći?
Kunem se da ne znam. Jako mi je žao.
Gdje je
moja kći?
U šumi.
- Gdje je moja kći? - U šumi.
- Gdje je moja kći? - U...
Opet! Gdje je moja kći?
Gdje je moja kći?!
- Gdje? - U šumi.
Reci mi, molim te! Trebao si je dovesti.
Ako je ozlijeđena, ubit ću te, kunem se. Sad bih te mogla ubiti.
Oprosti mi.
Luise?
Što radiš?
Gledaj.
- Gledaj. - Što je to?
- Njegov telefon. - Što?
Taj gad.
- Znam što proživljavaš. - Ne znaš.
Znam što u srcu osjećaš. Zbilja.
Prestani mi to govoriti, molim te! Tko si ti?
Prestani!
Ne bih naudio djetetu.
Ne bih ni taknuo dijete, nikad.
Snimaj.
Dođi već jedanput.
Nisam te vidjela cijeli vikend.
I ja želim biti na snimci.
Daj.
I ja želim da dođeš. Fališ nam, mila.
- Dobro? - Reci hoću li je opet vidjeti.
Samo mi reci hoću li je opet vidjeti.
Razumijem da zbog svega ovoga sumnjaš u mene i bojiš se.
Ovo je samo velik nesporazum.
Karta, psilocibin.
Da, to radim. Pomažem ljudima.
Obavljam obrede sa psilocibinom.
Pomažem ljudima da počnu novi život,
povežu se s nečim novim i...
I da se više ne boje smrti.
PSILOCIBIN ZA SMRTNO BOLESNE
SMANJUJE TJESKOBU I DEPRESIJU KOD SMRTNO BOLESNIH
Ona noć koju je Gustavo proveo u šumi...
Nije htio da budem s njim.
Ti si bio s njim, zar ne?
- Da. - Zar ne?
Što si mu učinio?
Ništa loše.
Trebala si ga vidjeti.
- Što? - On je to htio.
Našao je mir, Mara.
Našao je mir.
Gade.
Našao je mir, Mara.
Ne.
Elena.
Mara.
Ne, ja ću.
- Molim te. - Ne.
Ja ću.
- Ja ću. - Mara!
- Mara. - Ne!
Ne, dajte da ja, molim vas.
Ja ću, molim vas.
Ne.
- Ne, molim te. - Ja ću, molim vas.
Ne.
Nije ona. Nije.
Gade jedan!
Seronja se poigrava nama!
Luise.
Gdje je susjed?
Unutra.
- Vezan je. - Molim?
Bok, Jorge.
Iskopao sam rupu za tvoj obred ponovnog rođenja.
Imam ih nekoliko, ali ova je daleko od kuće.
Mislim da ima baš energiju za tebe.
Evo, pokazat ću ti.
Vidimo se.
Bok, Lide.
Jesi li dobro?
Vidi se dim. Mislim da je u blizini požar. Njušiš?
- Sama si ovdje? - Da.
Zašto si ovdje sama?
Donijela sam neke tatine stvari. Želiš vidjeti?
- Koje stvari? - Fotografije.
Jako su lijepe.
Mama ih je htjela baciti.
Poznavao sam ga, znaš?
Zbilja?
Pomagao sam mu kad je bio bolestan.
- Htio si ga izliječiti? - Htio sam da se ne boji.
- Ne boji? - Aha.
Čega?
Odvajanja od vas dvije.
Mama je rekla
da tata nije htio ozdraviti.
- Čula sam da je to rekla strini. - Htio je.
Ali nije mogao.
- Nije mogao. - Zar ne?
- Da. - I ja to mislim.
Mama će jednom shvatiti. Samo je...
Samo treba vremena.
Kakva je to narukvica?
Je li tvoja?
Da, ali više je ne želim. Mama mi ju je dala.
- Što ćemo? - Ti je zadrži.
- Ne... - Tvoja je.
- Uzmi je. - Sigurno?
- Da. - Gledaj.
- Nikomu nećeš reći? - Naravno.
Reći ću da sam je izgubila ili mi ju je medvjed ukrao.
Obećavaš?
Obećavam.
Da te odvezem kući?
- Ne. - Ne?
Želim se oprostiti od kolibe.
Onda ćeš se požuriti kući?
- Hoću. - Obećavaš?
Stavi prste ovako.
Dobro.
- Bok, Lide. - Bok.
Ne, to nije u redu.
Poludjeli ste.
Laže.
Laže nam.
Što ako griješite?
- Ne. - Da.
Mora nam reći gdje je Lide.
- Ne, dragi. - Da.
Moramo otići, to moramo. Zvati policiju i otići.
Hej, Dani.
Dani.
Bi li me odvezao, molim te?
Idemo zajedno tražiti tvoju sestričnu.
Odveži me, molim te.
Dani.
Tvoj...
Tvoj otac
i tvoja...
I tvoja strina i mama u zatvor će ako me ne odvežeš.
- Oni su ti ovo učinili? - Da.
Da, ali zato što su se zabunili.
Pogrešnog su osumnjičili. Zamijenili su me s nekim.
Misle da sam drukčiji nego što jesam. Ništa nisam kriv.
Zašto im to nisi rekao?
Jesam, ali tvoj otac ne želi...
Ne želi slušati.
Samo viče.
Malo se bojim, iskreno.
Ja sam kriv za sve.
Rekao sam Lide da je grozna i otišla je.
Nisi ti kriv.
Odveži me pa idemo tražiti tvoju sestričnu.
Odlično poznajem šumu.
Molim te, Dani.
Moramo ići.
- Ne. - Da.
Moramo ga natjerati da kaže istinu.
Kako to misliš, natjerati?
Što ako već govori istinu?
Možda griješite.
Bio je s Gusom onu noć koju je proveo u šumi.
- Što? - Santi je bio s njim.
- S mojim bratom? - Luise.
S mojim bratom?
Luise.
Dani, riješimo ovo, ti i ja.
Hvala ti, Dani.
- Zovi policiju. Vodi Danija. - Ne.
- Nastavit ću. - Ne, molim te.
- Vodi Danija. - Ne, idi s nama. Idi s nama, požar je!
Hvala ti.
Dani!
Dani, gdje si?
Hvala ti.
Otvori!
Otvori vražja vrata!
Dečko je sa mnom! Otvori!
- Otvori! - Što?
Mara, pusti me van!
- Dani? - Otvori vrata!
- Htio je pobjeći. - Što?
Progovorit će. Moramo ga pritisnuti.
- Otvori! - Mora progovoriti.
Otvori vrata, kvragu! Luise!
Nećeš izaći.
Pritisnut ću ga i progovorit će.
- Vidjet ćeš. - Tata!
- Sine? - Luise, dečko je ovdje.
- Dani? - Otvori!
Što...? Dani. Zašto je moj sin unutra? Dani!
- Tvoj sin je kod mene! - Zašto je Dani unutra?
- Santi. - Dani!
- Tata, prestani vikati. - Što?
- Kaže da prestaneš vikati. - Zašto si tu?
- Dani! Sine! Jesi li dobro? - Ovdje sam, tata.
Ostani smiren.
Ostani smiren, sine. Makni se od njega.
- Daj mi ključ. - Ne.
- Što? - Tvoj sin je ovdje, otvori.
- Ključ. - Neće mu nauditi.
- Daj mi ključ. - Neće mu nauditi.
- Luise! - Daj mi ključ.
Ne!
Moram znati gdje je ona.
Zaključala si moga sina s ovim gadom.
- Daj mi ključ. - Neće mu ništa.
Mora mi reći gdje je moja kći!
- Luda si. - Otvorite ili ću mu nauditi!
Otvorite!
Otvaram vrata.
Ako naudiš momu sinu, mrtav si.
- Slušaj, Luise. - Nemoj mu nauditi.
Uzmi mene, pusti ga.
- Ne. - Mene uzmi.
Luise, slušaj.
Maknite se. Izlazim s dječakom.
Ne miješaj ga.
Samo mirno.
- Dani, mili. - Hej!
- Sine. - Ne prilazite!
- Dođi. - Maknite se!
- Oprosti, tata. - Žao mi je.
Sve će biti dobro, sine.
Jako mi je žao.
Ubit ću gada.
- Nemoj mi nauditi. - Luise.
- Nemoj mu nauditi. - Ne približavaj se.
- Dijete je! - Ne idi za mnom.
- Smiri se. - Dani.
- Uđi.
- Stani onamo. - Dobro, evo nas.
- Dani, sve je u redu. - Samo mirno.
- Tako. - Nije ništa učinio.
- Dijete je. - Molim te.
Pusti ga!
Ne prilazite!
Ostanite unutra.
- Ostanite unutra. - Pusti ga.
Dani, mili, žao mi je.
Ne boj se, sine.
- Dani. - Ostat ćemo ovdje. Pusti ga.
- Pusti ga. - Luise, ne izlazi.
Nemoj mu nauditi.
Slušaj, molim te.
Trebam ključ od auta.
Daj mi ključ od auta.
Nemoj, odvest će ga.
- Santiago, molim te. - Ključ!
Nemam ključ!
- Jebemu! - Ne znam gdje je.
Molim te.
Pusti ga. Nevin je.
- Pusti ga! - Pusti ga!
Pusti ga, hajde!
- Ne! - Ne!
Ne prilazite!
- Dobro. - Mara, ostani na vratima.
Jebemu!
Ne prilazite, molim vas! Luise!
Ostat ćemo ovdje, ali pusti ga.
Smiri se. Nemoj mu nauditi.
- Nemoj mu nauditi! - Ključ je u autu.
- Što? - Ključ.
Vozi ga u svom vozilu.
- Mama! - Ne!
- Ne, Dani! - Šuti!
- Dani! - Ne prilazite!
- Oči ću ti iskopati. - Uđi, oprosti.
Molim te, Santi, nemoj ga odvesti. Odvest će ga!
- Veži se. - Ne!
- Hej, ne! - Stani!
- Dani! - Mama!
- Ne! Dani! - Mama!
Santi!
- Dani! - Gade!
Dani!
Mama!
Dani, izađi iz auta.
Trči k njima.
Hajde, izađi iz auta.
Izađi, Dani!
Dani, izađi!
Izađi!
- Govno jedno! - Ne!
Prestani, Luise! Prestani!
Santi, ne!
Prestani! Luise!
Prestani, molim te!
Santi, prestani!
Pusti ga!
Ne!
Sve je u redu. Dobro si?
Luise!
Žao mi je, Luise.
Ne, ne.
Stani! Luise! Ne! Što radiš?
- Ne! - Što si htio učiniti momu sinu?
Ne!
- Luise! - Gdje je moja nećakinja?
Znam gdje je Lide!
- Znam gdje je Lide! - Prestani.
Zna gdje je ona.
- Reći ću vam. - Gdje je?
- Gdje je? Reci. - Reći ću policiji.
- Što? - Ni govora.
- Ne, meni reci. Gdje je? - Reći ću samo policiji.
- Reci mi! - Samo policiji ću reći.
- Reci mi gdje je! - U šumi.
- U šumi? Živa je? - Da.
- Živa je, Elena. - Živa je.
Dobro je. Vodi me k njoj.
Molim te!
Ustani. Idemo!
- Kamo? - Onamo.
Ravno?
Ovuda?
Odvedi Danija.
Ako se ne vratimo za dva sata, zovi policiju.
- Vratit ćemo se ovim autom. - Dobro.
Evo.
Kamo?
- Kamo? - Ravno.
Reci to.
Učinili smo što smo morali.
Šuti!
- Bojim te se, Luise. - Mene?
Naći ćemo Lide, dobro?
- Gdje je? - Ovdje. Blizu smo.
- Vodi nas prema požaru. - Stani.
- Gdje je moja kći? - Slušajte me.
- Što? - Što?
Žao mi je što patite. Jako mi je žao. Ali ja...
Što?
Žao mi je.
- Luise! - Pobjegao je.
Stani! Ne!
Ne vidim ga!
Kamo je otišao?
- Mara! - Luise!
Mara!
Luise.
Mara!
Upomoć!
Lide.
Lide!
Viči još!
Ovdje sam!
Lide, viči!
Ovdje sam!
Lide!
U rupi sam.
Ovdje sam!
Lide.
Ovdje sam.
Lide!
Pogledaj me.
- Ja sam, Santi. Gledaj. - Zapela sam, ne mogu nikamo.
- Da vidim. - Pomozi mi.
Daj mi ruku.
Hajde, daj mi ruku.
Tako, istegni se. Primi me za ruku.
- Jako vuci. - Daj mi ruku.
Ne mogu te dohvatiti. Makni zemlju.
- Zemlju. - Ne mogu!
Hajde, primit ću te.
- Ne mogu! - Možeš.
Ne mogu do tebe.
Hajde!
- Čekaj, naći ću štap. - Ne!
- Odmah ću doći. - Molim te, vrati se.
- Lide, primi štap. - Ne mogu.
Hajde!
Tako. Možeš, hajde, vuci.
Tako, hajde.
Imam te.
Tako.
Lide.
Lide?
Čuješ li me?
- Hej! - Ne!
- Mara, ne!
- Mama? - Ljubavi?
Jesi li dobro?
- Mama. - Jesi li dobro?
- Mama! - Što?
Što je?
- Nisam znala gdje si. - Mama!
Oprosti mi.
- Noga me jako boli. - Sada je sve prošlo.
Sve je dobro, mila.
Evo, pokrij lice. Možeš?
Dobro? Ovako.
Dođi, idemo.
Još malo.
A Santi?
Je li ti naudio? Je li ti što učinio?
Pala sam.
Pala sam
u rupu.
Bilo je puno zemlje, nisam mogla van.
Što?
Medvjed me ganjao.
- I pala sam. - Što?
Nisam mogla naći kuću.
Lide.
On...
On te gurnuo u jamu, je li?
- Je li? - Nije.
Santiago. Gurnuo te.
- On me spasio. - Gurnuo te.
Spasio me.
Što...
- Nije te gurnuo? - Nije.
- Sama si pala? - Da.
Lide, jako je važno da mi kažeš ako ti je Santi naudio.
- Je li ti što učinio? - Nije.
Dobro.
- Mara! - Luise.
- Lide.
Lide!
- Je li dobro? - Dobro je.
- Mila, jesi li dobro? - Da.
Jesi li dobro, mila? Gdje je bila?
- Pala je. - Gdje?
Pala je u rupu, ali dobro je.
- U rupu? - Da.
Je li ozlijeđena? Da.
Mislila je da je medvjed lovi.
To je bio Santi?
Ne, samo je pala. Mora u bolnicu, ali dobro je.
- Hladno mi je. - Idemo odavde.
- Dobro. - Treba doktoru.
- Idemo odavde. - Sve je dobro.
- Vratimo se po prosjeci. - Idemo.
Našli smo te.
- Ključ od auta? - Kod mene je.
- Vidi je li otvoren. - Jest.
Sve je prošlo, mila.
Tako.
- Donesi vode. - Evo.
- I pokrivače. - Evo.
Dušo.
Sve je prošlo. Boli li te noga?
- Sada ne previše. - Ne?
Boli li te glava? Boli li te išta drugo?
- Ne? - Hladno mi je.
Stric će donijeti pokrivače.
Volim te.
- Volim te. - I ja tebe.
Volim te.
Dušo.
Stric će te odmah odvesti u bolnicu.
I sve će biti dobro.
Pobrinut će se za tebe.
- Mara? - Žedna sam.
Evo, dušo.
Evo.
Čekaj, polako.
Polako.
Tako. Gdje je mama?
Gdje je mama?
Otišla je.
- Kamo? - Ravno.
U šumu?
- Da. - Da?
Mara!
Lide, hej.
Lide, nemoj zaspati, mila.
Pogledaj me, Lide.
Ostani tu.
Lide, probudi se.
HITNI PRIJAM
Gdje je Mara?
U rodu ste?
Ne, našao sam ga na cesti.
Čujete li me? Razumijete li me?
Zašto ste bili na cesti?
- Što je bilo? - Izgubila se u šumi.
Udisala je dim.
- Čujete li me? - Pala je u rupu.
- Nije pila. - Čujete li me? Pogledajte me.
- Reagira. - Udarila je glavom.
Trebamo snimiti ruku.
- Kad ste je našli? - Prije jedan sat.
- Koliko ima godina? - Osam.
- Što imamo? - Udisala je dim.
Zvat ću dr. Bautistu.
Provjerite otkucaje srca i tlak.
Ne smijete ući. Javit ćemo vam.
Čujete li me?
Kako se zovete?
- Santiago. - Zašto ste bili na cesti, Santiago?
Što je bilo? Pripremite ambulantu četiri.
Zjenice normalno reagiraju.
- Boli li vas gdje jako? - Svugdje.
- Svugdje? - Da.
- Dobit ćete infuziju. Dobro? - Da.
- Vrti mi se. - Leći ćete.
Kisik, molim.
- Težina? - Devetnaest kilograma.
- Kako se zove? - Lide.
Lide, možeš li otvoriti oči?
- Udahnula je previše dima. - Kisik je na 95 %.
Navucite zastore. I zatvorite vrata.
Dušo, našli smo Lide. U bolnici smo.
Poslat ću ti adresu.
Dođi, molim te.
- Dobra večer. - Pozdrav. Kako ste?
- Zvali ste? - Da, mi smo zvali.
- Kamo idemo? - U odjel za promatranje.
Za mnom, molim.
Santiago.
Zovimo radiologiju i dogovorimo CT.
Oprostite.
- Uđite. - Možete li nas ostaviti?
- Izvolite. - Hvala.
Ne znam... Žao mi je.
Oprosti mi.
Jako mi je žao.
Kako ste, Santiago?
Što god da je bilo, sada ste na sigurnom.
Možete li nam reći odakle vam te ozljede na licu?
Nisam...
Oprosti, nisam...
Oprosti, nisam htjela. Oprosti!
Oprosti mi.
Medvjed me napao.
Medvjed?
Da.
Da, napao me
medvjed u šumi.
Valjda je bila medvjedica
i štitila je mladunce.
Mislila je da ih mora zaštititi.
Nije joj se moglo objasniti.
- G. Serrano. - Kako je moja nećakinja?
Bez brige. Dođite sa mnom.
- Uđite. - Dobro je?
Sedirana je, ali stabilna je.
Dakle, nikoga nećete optužiti.
Neću.
Zamislite da je medvjed u zatvoru.
Lide, mila, kako si?
Noga treba zacijeljeti i udarila je glavom. Ali dobro je.
Kako si?
Dobro.
Oprosti što sam ti ono ružno rekao.
Nema veze. I meni je žao.
Ne smijete biti ovdje, gospođo.
Opasno je. Dođite.
Čujete li me?
- Gdje je moja kći? - Vaša je kći nestala?
Javili su da je u bolnici.
Možete li se pobrinuti za to da moja kuća ne izgori?
Bez brige, požar je pod kontrolom.
Dođite, idemo.
Ovaj cvijet je za Lide.
Vatreni ljiljan.
Raste nakon požara, iz pepela.
Mislio sam da bi joj se svidio.
Eto.
Santiago.
Da?
Sigurno će se oduševiti.
Hvala ti.
USRED VATRE
Prijevod titlova: Vida Živković