Downloaded from YTS.BZ
PALONKATKAISULINJA ON METSÄÄN TEHTY PUUTON KAISTALE -
Official YIFY movies site: YTS.BZ
TAI JOKIN MUU TEKIJÄ, JOKA VOI ESTÄÄ METSÄPALON LEVIÄMISEN.
LIEKKIEN TIELLÄ
Perillä ollaan. - Mennään.
Dani, tule auttamaan äitiäsi.
Auttakaa minua. - Saitko kaiken, Lide?
Tässä, Lide. - Laukkuni.
Huomenta, Mara. - Hei.
Tulin ottamaan kuvia, jotta te voitte pakata tavaroita.
Selvä. - Sisustus on hyvässä kunnossa.
Hintaa voisi nostaa 20 000 eurolla. - Hyvä on. Se kuulostaa hyvältä.
Tässä avaimenne. Haen ne, kun olette valmiit.
Minä Olen Luis, Maran lanko. - Hauska tutustua.
Älkää murehtiko. Näin kaunis koti myydään nopeasti.
No niin, valmista on.
Kuka ekana? - Minulla on jano.
Meidän täytyy pakata. - Pakkaa sinä. Nuohan ovat sinun.
En osaa käyttää tätä.
Kerätään yhteen laatikkoon lahjoitettavia tavaroita -
ja toiseen roskia.
"Annettavat". Noin.
Älä heitä palloa. - Tuo matkii!
Jos et halua pelata...
Haluan minä. - Pelaa sitten.
Dani, auta minua. - Milloin mennään metsään, äiti?
Myöhemmin. Ensin siivotaan ja syödään.
Lupaatko, että mennään? - Lupaan. Menehän nyt.
Leiki serkkusi kanssa, Dani.
Otatko nämä? - Otan. Ne olivat vanhempieni.
Veljeni rakasti tätä.
Katso, Mara. Tämähän on kuin uusi.
Etkö aio säilyttää sitä? - En. Liivit eivät ole minun juttuni.
Sinä ja Luis voitte ottaa sen,
mutta pitäisittekö sen kuitenkin poissa minun silmistäni?
Rauhoituttuaan Mara katuu vielä tätä. - Tiedät, mitä mieltä olen.
Emme voi teeskennellä, ettei häntä ollutkaan.
Talosta ja vaatteista luopuminen... Hän oli myös veljesi.
Maran pitäisi kohdata surunsa, ei paeta sitä.
Luulen, että juuri sitä me kaikki yritämme tässä tehdä.
Täti!
Katso! - Dani.
Katso sinä, äiti!
Onpa hyvää. Minulla oli nälkä.
Miksi myytte tämän talon? Se on kiva. Minä en myisi.
Minäkin tykkään siitä, mutta isä kuoli täällä.
Lide, emme me taloa sen takia myy.
Katso minua, Lide.
Me myymme talon, koska ostamme kauniin uuden talon.
Tosi kivan talon rannalta.
Meidän talomme vierestä. - Aivan.
Niin voimme viettää lomat yhdessä.
Kuulostaa hyvältä. - Mehän puhuimme jo tästä.
Mutta minä tykkään metsästä. - Voimme tulla käymään.
Niin. Tullaan sienestämään. - Joo.
Jos sienet ovat ulkopuolelta sileitä ja valkoisia...
Ne ovat syötäviä.
Jotkut ovat punaisia, ja niissä on valkoisia pilkkuja. Ne taas ovat...
Onko tuo naapuri? - Ei täällä ole kärpässieniä.
Hei, Mara. - Hei, Santiago. Mitä kuuluu?
Tule sisään. - Saanko tulla?
Istu alas. - Ei kiitos.
Söin vasta, ja nyt olisi hommia.
Koko perhe on täällä.
Tämä on lankoni Luis, Gustavon veli. - Olemme tavanneet.
Et ole tavannut hänen vaimoaan Elenaa, ja tämä on Dani.
Hei. Ja Lide. - Niin.
Minulla on lahja Lidelle. Voinko antaa sen?
Se on perhonen. - Totta kai voit.
Hei, Lide. Toin sinulle lahjan.
Se on perhonen metsästä. - Aivan. Miten sanotaan?
Kiitos. - Ei kiittämistä.
Näin teidät kantamassa laatikoita.
Aiomme myydä talon. Olemme täällä viimeistä päivää.
Aivan. Jos tarvitsette apua tai... - Niin.
Kiitos. - Kovin ystävällistä.
No, hyvää jatkoa. - Kiitos samoin.
Hei sitten, Santiago.
Hei sitten. - Nähdään.
Hän vaikuttaa mukavalta.
Niin.
En tunne häntä hyvin, mutta Gustavo vietti hänen kanssaan aikaa.
Hän katseli pakkaamistamme koko aamun, ja tarjoutui auttamaan vasta nyt.
Luis...
Kun lähdemme, hän kysyy:
"Tarvitsetteko apua? Tässä olen ja tuoksun tohtorinpuulta ja patsulilta."
Sataako ulkona lunta?
Metsäpalo on polttanut yli tuhat hehtaaria metsää,
ja pelastajat yrittävät yhä suitsia liekkejä.
Pitkittynyt kuiva kausi...
Aika monta hehtaaria.
...saa palon leviämään tavallista nopeammin.
Jos tuulen suunta ei muutu,
palon odotetaan olevan hallinnassa iltaan mennessä.
On myös toivoa, että loppukesästä tehty palonkatkaisulinja -
estää liekkejä leviämästä pidemmälle...
Estolinjat eivät toimi.
Siinä kaikki toistaiseksi. Nyt annan vuoron kirjeenvaihtajallemme...
Pakataan ja mennään.
En luota palonkatkaisulinjoihin.
Emme kai jää yöksi? - Emme.
Dani ja minä hoidamme verstaan. Ottakaa te makuuhuoneet.
Ei tarvitse kiirehtiä, mutta...
Kaikki järjestyy. - Sitten lähdemme kotiin.
Sitten lähdemme. En sulje kaikkia laatikoita.
Mennään. - Voimme käydä vielä myöhemminkin.
Miksi setä veisti niin monta karhua? - Hän piti niistä kovasti.
Setäsi rakasti vuoria. Tulimme aina lomilla tänne.
Häntä suretti, kun karhut katosivat.
Viedään nämä kotiin pakattaviksi.
Ehkä tämäkin riittää. - Isä.
Mitä? - Kuoliko hän täällä?
Kuoli kyllä. Hän halusi viettää viimeiset hetkensä täällä.
Me kaksi tulimme tänne, jotta tätisi ei tarvitsisi. Tulehan.
Ota sinä tämä. Hoidan nämä myöhemmin.
Pärjäätkö? - Pärjään.
Hyvä on.
Tämän voi heittää pois. Oliko kassia, jossa näitä on lisää?
Ei. Siinä on kaikki.
Heitetään tämä pois. Ja tämä myös.
Lide, onko sinulla kuutioni?
Ei, enkä edes antaisi sitä.
Näytä niitä. - Nämä ovat minun.
Minä löysin ne. - Kaikki on sinun.
Eikä ole. - Saat aina tahtosi läpi.
Missä kuutioni on? - En tiedä.
Sanoit, ettet antaisi sitä.
Enpäs. - Sanoit. Anna minun katsoa.
Sanoin ei. Minä löysin nämä. - Anna!
Olet tosi ärsyttävä! - Häivy sitten. Tämä on minun kotini!
Ei ole enää.
Pidä kiikarisi.
Annan suurimman osan pois. Jos haluat ottaa jotain...
Äiti, katso, mitä löysin. Täytän pulloni, niin me menemme.
Ei se käy, kulta. Tulipalon takia meidän on lähdettävä.
Meidän piti hyvästellä maja yhdessä. - Emme voi.
Se olisi tosi vaarallista. - Sinä lupasit.
Tiedän, mutta sitten tuli metsäpalo. - Palaako majakin?
Ei, koska tulipalo on kaukana, mutta meidän on silti lähdettävä.
Vauhtia nyt. - En pelkää tulipaloa.
Meidän piti käydä yhdessä jättämässä jäähyväiset.
Niin, mutta on se palo...
Meidän piti mennä! - Nyt riittää.
Meidän piti mennä yhdessä!
Metsä palaa! Älä hölmöile. - Ei kiinnosta!
Aivan sama, kiinnostaako. Mene pakkaamaan.
Senkin valehtelija! - Mene pakkaamaan tavarasi!
En! - En aio toistaa itseäni.
Mene!
Täällä ei paiskota tavaroita!
Menisinkö puhumaan Lidelle? - Älä.
Hän tekee tämän tosi vaikeaksi minulle.
Mara. - Mitä?
Mitä nyt?
Nämä kuvatko myös?
VARASTO
Olitte yhdessä yhden eliniän.
Niinpä.
Siltikään hän ei taistellut loppuun asti.
Ei edes meidän vuoksemme.
Minä hoidan keittiön. - Niinkö? No minä sitten...
Dani, tule auttamaan. - Hänestä on paljon apua.
Aika mennä! - Oliko tässä kaikki?
Auto on pakattu. - Hyvä on.
Oletko valmis, Dani?
Missä serkkusi on, Dani?
En minä tiedä.
Oliko tässä kaikki? - Oli. Valmista on.
Lide! Lähdetään, kulta.
Lide.
Jätinkö takkini sisään? - En tiedä. Ehkä makuuhuoneeseen.
Dani, kiinnitä turvavyö. - Tuo on Liden paikka.
En löydä Lideä. Dani, missä serkkusi on?
En tiedä. Jossain. - Missä jossain?
Mistä minä tietäisin?
Luis. - Tullaan.
Minä menen.
Lide?
Ei hän ole siellä. Olen varma, että hän lähti majalle.
Eikö löytynyt? - Hän on majalla.
Kielsin lähtemästä, mutta...
Minä haen hänet. - Tulen mukaan.
Soita, jos hän palaa. - Selvä.
Tule. Odotetaan sisällä.
Santi. - Niin?
Oletko nähnyt Lideä? - Olen.
Missä? - Majalla juuri äsken.
Arvasin. - Kuulitteko metsäpalosta?
Kuulimme. Kiitos. - Eipä kestä.
Lide.
Lide! - Lide!
Lide!
Mara! Mikä hätänä?
Lide ei ole majassa.
Outoa. Hän oli äsken täällä.
Oletko varma? - Olen. Aivan hetki sitten.
Sisällä majassako? - Niin. Tuolla noin.
Luis, kysy Elenalta, onko Lide palannut.
Niin?
Hei, kulta. Palasiko lapsi? - Ei.
Hän ei ole täällä. - Ei ole.
Lide!
- Lide!
Missä hän on, Luis?
Missä muualla hän voi olla? - En tiedä.
Lide!
Kaikkialla on samanlaista.
Lide!
Luis, soita Elenalle.
Hän on varmaankin eksynyt.
Hän ei ole täällä. Hän on luultavasti eksynyt metsään.
Ole kiltti, Lide! - En kuule sinua. Kuuletko minut?
Lide!
Älä tee tätä minulle, kulta.
Lide! - Lide!
Lide!
- Lide!
Lide!
Päivää. - Päivää.
Päivää. Olen kersantti Revuelta ja vastaan kadonneista ihmisistä.
Korpraali Baranda. - Olen äiti.
Olen hänen miehensä veli. - Ja minä hänen vaimonsa.
Tyttärenne on siis kahdeksanvuotias. - Melkein yhdeksän.
Milloin huomasitte hänen kadonneen? - Pian lounaan jälkeen.
Mihin aikaan? - Noin kolmelta.
Suokaa anteeksi. Santiago! Tulisitko käymään?
Mitä hänellä oli yllään? - Vaaleat vaatteet.
Vaaleansininen takki. - Tämä on naapurimme.
Päivää vain.
Hän näki tytön viimeiseksi majassa, jonka tämä rakensi isänsä kanssa.
Onko isä täällä?
Ei. Veljeni menehtyi.
Otan osaa. Tekö näitte tytön viimeiseksi?
Kyllä.
Puhuitteko hänelle? - Puhuin.
Mistä asiasta? - Tuota...
En mistään olennaisesta. - Niinkö?
Huomasitteko hänen käytöksessään mitään omituista?
Oliko hän huolestunut?
Metsäpalon takia se oli minusta aluksi outoa.
Sitten näin, että hän oli rauhallinen, ja juttelimme hetken.
Minusta vaikutti, että hän löytäisi itse takaisin, joten lähdin pois.
Ettekö ihmetellyt, miksi hän oli yksin metsässä?
En. - Miksi olitte majan luona?
Työskentelen ympäristöministeriössä.
Vastaan palonkatkaisulinjasta, ja lisäksi...
Anteeksi. Tässä on Lide. Hän on 125-senttinen, 8-vuotias...
Saisimmeko jonkin hänen vaatteensa etsintää ja poliisikoiria varten?
Toki. - Minä voin hakea. Sopiiko?
Kyllä. - Hyvä on.
Ei hätää. - Hae hänen yöpukunsa.
Hyvä on. - Mielellään pesemätön vaate.
Hae yöpuku, Elena.
Kiirehdimme toimintaamme alueella syttyneen metsäpalon takia.
Yksiköt ovat tulossa, ja me autamme.
Todennäköisintä on, että Lide eksyi, mutta on jossakin lähellä.
Kuten sanoin, evakuointiprotokolla on käynnistetty,
joten teidän täytyy myös lähteä täältä ja mennä kotiin.
Lähdemme tietenkin heti, kun tyttäreni on löytynyt.
Palo lähestyy. Täällä on vaarallista. - Siksi en voikaan lähteä ilman...
Pidämme teidät jatkuvasti ajan tasalla,
mutta teidän on poistuttava alueelta pikimmiten.
Anteeksi, mutta...
Tiet suljetaan lähituntien aikana.
En minä voi lähteä ilman 8-vuotiasta tytärtäni.
Ymmärrän kyllä hyvin hätänne...
Ette ymmärrä. - Ymmärrän kyllä.
Ette te ymmärrä.
En voi lähteä ilman 8-vuotiasta tytärtäni.
Tämä on käsky. Protokollaa on noudatettava, koska tilanne...
Kyllä me lähdemme. - Te olitte...
Kersantti Revuelta.
Pyydän anteeksi. Ei hätää. - Etsittekö kuitenkin Liden?
Menkää turvaan. - Selvä.
Ymmärrättekö? - Ymmärrän.
Teemme kaikkemme löytääksemme tyttärenne.
Nimi on Lide. Saitteko sen? - Tiedämme nimen.
Voinko auttaa jotenkin? - Teidänkin täytyy poistua alueelta.
Tunnette seudun, mutta myös protokollan.
Kollegamme soittaa teille.
Ei huolta. Hän on vain peloissaan.
Hyvä on. Kiitoksia. - Kiitos teille.
Dani, mene Liden huoneeseen. Tulen sinne kohta.
Ei hätää.
Minä en lähde, vaikka nuo sanoisivat mitä. Te voitte mennä.
Luis, metsässä on tulipalo. Se on vaarallinen.
Tuli on vielä kaukana. Voimme jäädä vielä.
Ei tarvitse.
Elena, Luis... Siellä on metsäpalo. - Mara.
He löytävät kyllä Liden. - Totta kai löytävät.
Lähtekää te silti. Hehän käskivät... - Ei.
Me jäämme. - Tietenkin.
Emme pääsisi takaisin. Tiethän suljetaan. - Oikeastiko?
Palo on vielä kaukana. Me jäämme.
Me jäämme. - Jäämme luoksesi.
Oletko varma, Elena? - Me jäämme.
Emme jätä sinua.
Kiitos. - Me pidämme yhtä.
Vauhtia!
Varokaa letkua!
Lisää painetta! - Vauhtia!
Tytön nimi on Lide. Hän on noin 125 senttiä pitkä.
Osasto yksi on Revueltan kanssa, kaksi Castron ja kolme minun kanssani.
Osasto neljä Portillon mukaan. Liikkeelle!
Liikettä! - Menoksi nyt.
Lide!
Kulta.
Minäkin haluan etsiä häntä. - Emme me voi.
Se on poliisin tehtävä. Meidän täytyy pysyä täällä.
Lide löytää kyllä kotiin. - Oletko varma?
Olen.
Olen. Älä menetä toivoa.
Lide!
Tutkikaa tuo alue tuolla majan ympärillä.
Ykkössektori tyhjä.
Lide!
Lide-kulta!
Lide!
Savua on liikaa. Tuuli on kääntynyt.
Tuonne!
Savua on todella paljon.
Savu ei ole sama asia kuin tuli.
Pidän palon leviämistä silmällä. Katso, miten kaukana se on.
Lide löydetään, ja pian lähdemme kotiin.
Lide! - Liikettä!
Ykkössektori tyhjä. Jatkamme länteen.
Näkyvyys on huono. - Vauhtia!
Koirat eivät voi jatkaa.
Odotamme käskyjä johdolta. Pidämme teidät ajan tasalla.
En olisi saanut huutaa hänelle.
Vihaan tätä taloa ja tuota typerää metsää.
Se haluaa viedä minulta kaiken. Miksi?
Se yö, jonka Gus vietti metsässä itsekseen, muutti häntä.
Hän ei palannut entiselleen.
Hän luovutti. - Ei, Mara.
Hoito oli olemassa. - Ei.
Hoito oli olemassa, mutta häntä ei kiinnostanut.
Se oli kokeellinen hoito. Hän ei halunnut koekaniiniksi.
Se on sinun mielipiteesi.
Ja Luisin. - Kulta...
Tämä on perseestä.
Jos hän olisi täällä, hän tietäisi, mitä tehdä.
Niin?
Mitä? - Onko se poliisi?
Anteeksi, mutta en kuule. Mitä?
Ei, ei.
Mitä nyt? - Anna.
Haloo?
Toistaisitko? Mitä sanoit?
Tuohan on älytöntä.
Aivan.
Mitä nyt? - Sää on muuttunut.
Tuuli kääntyi, joten etsinnät keskeytetään.
He palaavat etsimään Lideä, kun olosuhteet kohentuvat.
Siinäkö kaikki? Sanoiko hän muuta?
Että meidän täytyy lähteä heti. Niin he sanoivat.
Me etsimme Liden. Jos he eivät etsi, me etsimme.
Niin. - Löydämme hänet kyllä.
Kyllä. Lähden etsimään tytärtäni.
Luis.
Tämä on vaarallista.
Pidän metsäpaloa silmällä.
Jos tilanne muuttuu vaaralliseksi, järjestän teidät turvaan.
Minun pitäisi viedä Dani pois. - Ei, kulta.
Veisit meiltä auton, ja jos Lide tulee tänne, täällä ei olisi ketään.
Jää tänne. Jos vaara uhkaa, tulen hakemaan teidät.
Hyvä on. - Okei?
Okei. - Ei huolta.
Luis, minä haen Santin auton. Kysyn, saammeko lainata sitä.
Elena, soita, jos Lide palaa. - Totta kai.
Kun Lide löytyy, lähdemme kaikki.
Santi?
Santiago?
Niin? - Santiago.
Mitä nyt? - Mara täällä.
Anteeksi. - Hei.
Poliisi keskeytti etsinnät. - Kuulin sen juuri radiosta.
Voimmeko lainata autoasi, jotta voimme etsiä metsästä?
Meidän ei ole... - Totta kai voitte.
Kiitos. - Tulen mukaanne.
Ei tarvitse. - Tietenkin tulen.
Aina parempi. - Mennään.
Hetki.
Tämä...
Santiago? - Niin?
Voisinko vilkaista kotiisi?
Luuletko, että...
Ajattelin vain, että ehkä Lide voisi piileskellä siellä.
Hän ei ole metsässä, ja...
Minä olisin nähnyt hänet.
Ehkä et vain huomannut.
Mieltäni rauhoittaisi, jos voisin vilkaista nopeasti.
Hän suuttui minulle, ja... - Totta kai.
Katso vain. - Kiitos.
Anteeksi. - Tule sisään.
Kiitos. - Ei kiittämistä. Tässä on olohuone.
Anteeksi. - Ei se mitään.
Jos voisit katsoa muut... - Toki.
Anteeksi tästä. - Vilkaistaan.
Anteeksi.
Tuo on kylpyhuone. - Saanko?
Mene vain sisään.
Tässä on radioni. Kuuntelin sitä... - Aivan.
Voinko katsoa tuonne?
Mieluummin ei.
Miksei? Siinä menisi vain hetki. - Hän ei todellakaan ole tuolla.
Tämä on osa minun... En halua, että käyt siellä.
Mitä tämä on?
Ne ovat sieniä. Siis...
Huumeitako?
Ei, vaan psilosybiiniä.
Se on enemmänkin kuin lääkettä. - Mihin?
Vaivoihin, joita perinteinen lääketiede ei osaa parantaa. Minä käytän sitä...
Se auttaa paljon.
Miksi olet yhä täällä?
En tiedä. Ei minulla ole paikkaa, minne menisin.
Olen varma, että Lide on metsässä.
Luis.
Uskon, että estolinja toimii.
Mitä nyt?
Jokin on pielessä. - Mikä?
Hän... - Mitä?
Mikä hätänä? - Se ei ole oikein. Luis.
Miksei hän päästä minua sisään? - Minne?
Hän ei päästänyt meitä yhteen huoneeseen ja oli selvästi hermostunut.
Hän oli omituinen. - Mieti nyt.
Näkikö hän Liden tulipalon aikana, mutta ei tuonut tätä kotiin?
Ehkä hän ei tiennyt vielä palosta.
Ei, ei. - Mietitäänpä nyt.
Soitan poliisille. - Kenttää ei ole.
Mobiilidatakaan ei toimi.
Ehkä vika on sinulla.
Ei. Kenttää ei ole. - Entä sinulla?
Milloin se hävisi? - Viisi minuuttia sitten.
Taivutellaan Santiago päästämään meidät sisään.
Miksei puhelu yhdisty?
Ei se toimi. - Mitä hän puuhaa?
Onko hän lähdössä? - Hän lähtee!
Santiago! - Jatka yrittämistä.
Jatkan, mutta ei se auta.
Santi, odota! Santi.
Hetkinen. Minne menet? - Minä...
Mitä? - Hakemaan Liden.
Tiedätkö, missä hän on?
Kaipa hän on metsässä.
Nouskaa autoon, jos haluatte.
Tulemme mukaan. - Toki. Kaipa hän on metsässä.
Tule autoon, Mara.
Onko karhuja vielä? - Anteeksi?
Onko metsässä karhuja? - Ei. Se on vanha kartta.
Ei karhuja. Hetkinen. - Mitä nyt?
Alkaa hämärtää. Te tarvitsette taskulamput.
Palaan kohta. - Tulen mukaan.
Ei, odota sinä täällä.
Ai, avain.
Pysy rauhallisena.
Eikö tämä ole Liden rannekoru?
Onko se?
Näin nopeasti se kävi.
Tämä on tärkeää, kun tulee pimeää. Toinen sinulle, Luis.
Toinen sinulle, Mara.
Löytäminen vain vaikeutuu. Tuhlaamme aikaa...
Odota. Sammuta se.
Miksi? - Sammuta moottori. Sammuta se.
Mitä nyt?
Anna avaimet. - Mitä tämä on?
Mitä nämä ovat? "Syrjäinen paikka", "turvallinen paikka"...
Mikä tämä kartta on? - Ne ovat muistiinpanoja...
Muistatteko, mitä sanoin aiemmin psilosybiinistä?
Sen lisäksi, että työskentelen ympäristöministeriölle,
teen myös rituaaleja syrjäisissä paikoissa.
Santiago, missä tyttäreni on?
Koru oli täällä. - Aivan.
Hän antoi sen minulle majassa. - Mahdotonta. Sinä valehtelet.
Hän ei ikinä riisu tätä. Ei ikinä, koska minä annoin sen hänelle.
Hän ei voinut antaa sitä sinulle. - Voi luoja.
Haluan tutkia talosi uudelleen. Anna avaimet.
Anna ne avaimet! - Anna ne hänelle.
Anna ne! - Tottele.
Tottelen minä. - Päästä hänet sisään katsomaan.
Vitut avaimista!
Lide! - Mara!
Älä tule lähemmäs. - Ole kiltti.
Aukea! Lide!
Pysy siinä ja anna avaimet.
Lide! - Luis...
Lide!
Anna heti avaimet. - Älä! Mara!
Anna hänen katsoa sisältä. - Lide!
Älä viitsi, Luis.
Älä yritä mitään.
Tarkkailen sinua.
Avaa tämä, Santiago!
Mara. Mara...
Tottele. - Hyvä on.
Avaa se! - Lide ei ole täällä.
Avaa ovi, Santiago. - Lide on metsässä.
Tottele häntä ja avaa ovi.
Avaa se vitun ovi! - Hyvä on.
Tottele. - Minä avaan sen.
Mitä tämä on?
Mitä tämä kaikki on?
Tyttäresi ei ole täällä.
Mitä...
Mitä tämä on? Kuka sinä olet?
Tämä...
Mitä tämä on?
Mitä tämä paska on? - Se on...
Missä Lide on?
Mitä tuolla on? Mikä huone tuo on?
Se on vain meditointipaikkani.
Ei. - Lide!
Tämä vitun ovi.
Avaa tämäkin. Avaa se nyt heti!
Tee, kuten hän käskee.
Ole kiltti ja avaa se. - Hyvä on.
Mene vain.
Mene sisään.
Näettekö?
Ei hän ole täällä. Minähän sanoin.
Missä tyttäreni on? - Ei täällä.
En ole tehnyt hänelle mitään. Hän eksyi metsään.
Soitin poliisille.
Sehän on hienoa, koska en ole koskenut häneen.
Missä hän on? - En tiedä.
En tiedä, Mara.
Hän on metsässä tai...
Ole kiltti ja kerro, missä hän on. - En minä tiedä.
Mara. - Ole kiltti ja kerro.
Mara, kuuntele minua. - En. Missä hän on?
En ole tehnyt mitään. - Älä koske häneen.
Älä koske. - Hyvä on.
Missä veljentyttäreni on?
Sinulla oli hänen rannekorunsa. Jätit hänet majaan metsässä.
Ja vielä palon aikana. Olenko väärässä?
Missä hän on?
Mikä tämä on? - Mitä?
No?
Se on rituaalejani varten. - Mitä rituaaleja?
Rituaalejani. Jos kuuntelisitte...
En usko sinua. - Antakaa minun puhua.
Et lähde, ennen kuin kerrot.
Lopeta!
Ota kiinni! - Luis!
Emme lopeta ennen kuin kerrot, missä Lide on.
Sido hänet, Luis. - En ole tehnyt mitään!
Ole kiltti, Luis!
Jätit lapsen keskelle metsää. Jätit hänet vain sinne.
Rituaaleja ja kaikkea. Luuletko, että uskon?
Tässä. - Luis!
Niinkö luulet? Missä veljentyttäreni on?
Ylös siitä.
Kohta kyllä puhut. Saat nähdä.
Sido hänet tuoliin.
Voitko... - Missä hän on?
En tiedä. - Ole kiltti.
En tiedä, Mara. - Missä näit hänet viimeksi?
Majassa. - Miksei hän ole siellä?
Koska hän eksyi. - Valehtelet. Hän ei eksyisi.
Hän on käynyt täällä koko ikänsä. Missä tyttäreni on?
Luis...
Tee jotain. Pane hänet puhumaan.
Mitä tämä kaikki on?
Mitä tämä on?
Mikä tämän tarkoitus on?
Mitä helvettiä tämä kaikki on?
Anna tulla!
Missä Lide on? - Sanoin, etten tiedä.
Missä veljentyttäreni on? Näit hänet majassa.
Pidit hänen korunsa. Mitä sinä hänelle teit?
Missä hän on?
Puhu! Saan sinut puhumaan.
Missä hän on?
Luis. - Missä veljentyttäreni on?
Miksi jätit kahdeksanvuotiaan yksin metsään metsäpalon aikana?
Kerro!
Luis!
Mitä me teemme?
Mitä? - Mitä me oikein teemme?
Selvitämme, missä Lide on.
Ei. Meidän pitää soittaa poliisille.
Paskat. Ei tämä toimi.
Mitä? - Kenttää ei ole.
Minunkaan ei toimi. Hetkinen.
Haen hänen puhelimensa.
Luis... - Älä liiku.
Pääsykoodi.
Mikä puhelimen koodi on? - En kerro.
Metsässä palaa. Lakkaa pelleilemästä ja kerro koodi.
Mikä se koodi on?
Koodi, senkin paskiainen!
Kerrotko? Mitä?
No? Mikä se koodi on?
Yksi, yhdeksän, kahdeksan, kahdeksan.
Mara!
Ei. Seis. - Mitä?
En satuttanut häntä.
Mara, vannon, etten satuta häntä.
Pelottelen vain hänet kertomaan, missä Lide on.
Tuo mulkku valehtelee.
Voin lopettaa, jos haluat. - Haluan.
Hyvä on. Minä lopetan.
Lopeta.
Meidän täytyy puhua poliisille. - Täälläkään ei ole kenttää.
Se radio. - Radio. Aivan.
Mitä? - Se ei toimi.
Eikö se toimi? - En osaa käyttää sitä.
Täällä. Akku on täällä alhaalla.
Haloo?
- Haloo?
Kuuleeko kukaan? Haloo?
Kyllä! Minä...
Haloo? Olemme metsässä, metsänvartijan talossa.
Kuuleeko kukaan?
Voi ei. Akku alkaa tyhjentyä.
Kuuluuko? - Haloo?
Olen kadonneen lapsen äiti.
Täällä tarvitaan poliisia!
Haloo?
Luis.
Entä jos hän teki Lidelle jotain?
Entä jos hän teki jotain?
Kuolen, jos menetän Liden.
Ei tässä niin käy. Ei varmasti.
Tutkimme jokaisen huoneen, komeron ja sopen.
Etsitään hänet. Hän löytyy kyllä.
Hän löytyy. - Hyvä on.
Tarvitaan johtolankoja. - Totta.
Pakko täällä on olla jotain, mikä johtaa hänen luokseen.
Jotain on oltava!
KUOPAT PYHINÄ PAIKKOINA
SE OLI USKOMATONTA.
OLIN VALTAVAN PELOISSANI JA SAMALLA INNOISSANI.
ET PÄÄSE MINUSTA EROON.
KAIKKI SAAVAT TIETÄÄ, MITÄ TEET, JA PÄÄDYT VANKILAAN.
Mara.
Ole kiltti ja kuuntele.
Mikä sai teidät epäilemään minua?
Mikä?
Lapioko?
Tyttäresi oli yksin metsässä.
Minä olin... - Ole hiljaa.
Jos mietit rannekorua, se oli maassa.
Mara!
Mara.
Älä päästä häntä. Tarkista köydet.
Te ette kuuntele minua. - Ole hiljaa.
Vartioi häntä. Minä katson ulkoa. - Ette antaneet minun puhua.
Missä tyttäreni on?
Missä? - En tiedä sitä.
Ei hän voi vain kadota ilmaan.
Kuule, minä...
Olin autossa ja näin Liden majassa.
Yritin saada hänet tulemaan kyydissäni kotiin.
Näin, että hänellä ei ollut hätää, ja hän halusi olla yksin, koska...
Niinpä minä lähdin, ja olen siitä syvästi pahoillani.
Nyt hän on ollut yksin jo pitkään.
Hän on varmasti peloissaan.
Olen todella pahoillani, Mara.
Minun olisi pitänyt vaatia hänet mukaani.
Siinä tein virheen, mutta mitään muuta en ole tehnyt.
En usko sanaakaan puheistasi.
Ajattelin, että hän pärjäisi.
Missä tyttäreni on?
Vannon, etten tiedä. Olen pahoillani.
Missä tyttäreni on?
Metsässä.
Missä tyttäreni on? Kerran vielä. - Metsässä.
Missä tyttäreni on?
Uudestaan! Missä tyttäreni on?
Missä tyttäreni on?
Missä? Kerro minulle! Sinun olisi pitänyt tuoda hänet kotiin.
Jos hän on loukkaantunut, tapan sinut. Voisin tappaa sinut heti.
Anna anteeksi.
Luis?
Mitä sinä teet?
Katso.
- Mikä se on?
Santiagon puhelin. - Mitä?
Se paskiainen.
Tiedän, miltä sinusta tuntuu. - Et tiedä.
Todellakin tiedän, miltä sydämessäsi tuntuu.
Lakkaa puhumasta minulle noin! Kuka sinä oikein olet?
Lopeta! - En ikinä satuttaisi lasta.
En ikinä taittaisi lapsen päästä hiuskarvaakaan.
Kuvaa tämä.
Sinun täytyy jo tulla tänne. En ole nähnyt sinua koko viikonloppuna.
Minäkin haluan kuvaan. Annahan.
Minäkin haluan sinut tänne. Kaipaamme sinua, kulta.
Kerro minulle, näenkö tytärtäni enää ikinä.
Ymmärrän, että kaikki tämä saa sinut epäilemään minua.
Tämä on yhtä suurta väärinkäsitystä.
Kartta ja psilosybiini. Sitä minä teen. Autan ihmisiä.
Teen psilosybiinirituaaleja,
joiden avulla ihmiset pääsevät eroon menneistä,
löytävät jotakin uutta -
ja lakkaavat pelkäämästä kuolemaa.
PSILOSYBIINI JA TERMINAALIVAIHE:
TERMINAALIPOTILAIDEN AHDISTUKSEN LIEVENTÄMINEN
Se yö, jonka Gustavo vietti metsässä.
Hän ei halunnut minua sinne.
Sinä olit mukana, vai mitä?
Kyllä. - Tietenkin.
Mitä sinä hänelle teit?
En mitään pahaa.
Olisitpa nähnyt hänet.
Mitä? - Hän pyysi sitä itse.
Hän löysi rauhan, Mara.
Hän löysi rauhan. - Paskiainen.
Hän löysi rauhan, Mara.
Ei...
Elena.
Mara.
Ei! Anna minun.
Ole kiltti. - Ei.
Minä teen sen.
Anna minun. - Mara!
Mara... - Ei!
Ei! Antakaa minun tehdä tämä!
Minä teen sen.
Ei, ei... - Ole kiltti ja anna minun jatkaa.
Ei!
Ei se ole hän!
Paskiainen!
Se runkku pelleilee kanssamme!
Luis.
Missä se naapuri on? - Hän on sisällä.
Köysissä. - Mitä?
Hei, Jorge.
Kaivoin juuri kuopan uudestisyntymisrituaaliasi varten.
Paikkoja on paljon, mutta kaivoin tämän kauas talosta.
Minusta paikan energia sopii sinulle, ja...
Voin näyttää sinulle.
No, nähdään.
Hei, Lide.
Onko kaikki hyvin?
Täällä on savua. Lähistöllä taitaa palaa. Haistatko?
Oletko täällä yksin? - Joo.
Miksi olet täällä yksin?
Toin vain tänne isän tavaroita. Haluatko nähdä?
Mitä siellä on? - Kuvia.
Ovatpa ne kauniita.
Äiti halusi heittää ne pois. - Tunsin muuten isäsi.
Niinkö?
Yritin auttaa häntä, kun hän oli sairas.
Paransitko häntä? - Paransin hänen pelkoaan.
Pelkoako?
Mitä hän pelkäsi?
Teistä erossa olemista.
Äiti sanoi,
ettei isä halunnut parantua.
Kuulin hänen sanovan niin tädilleni. - Isäsi halusi parantua.
Hän ei vain voinut.
Hän ei voinut. - Niinkö?
Niin. - Niin minäkin luulen.
Äitisi ymmärtää kyllä vielä. Hän vain...
Hän tarvitsee lisää aikaa.
Mikä tämä rannekoru on?
Onko tämä sinun?
On, mutten halua sitä enää. Äiti antoi sen minulle.
Mitä sille tehdään? - Saat pitää sen.
Ei, se on... - Se on sinun.
Pidä se. - Oletko varma?
Olen. - Katso.
Ethän kerro kenellekään? - En tietenkään.
Sanon, että kadotin sen tai että karhu vei sen.
Lupaatko?
Minä lupaan.
Haluatko kyydin kotiin?
En. - Etkö?
Haluan hyvästellä majan.
Kiirehdi sitten kotiin, kun olet valmis.
Selvä. - Lupaatko?
Tee näin.
Hyvä on.
Hei sitten, Lide. - Hei.
Ei. Tämä on väärin.
Olette tulleet hulluiksi.
Hän valehtelee.
Hän valehtelee meille.
Entä jos erehdytte?
Ei... - Kyllä.
Hänen täytyy kertoa, missä Lide on.
Ei, kulta. - Kylläpäs.
Meidän täytyy lähteä. Soitetaan poliisille ja lähdetään.
Hei, Dani.
Dani.
Voisitko vapauttaa minut?
Lähdetään yhdessä etsimään serkkuasi.
Ole kiltti ja vapauta minut.
Dani.
Sinun isäsi -
ja tätisi ja äitisi joutuvat vankilaan, jos et vapauta minua.
Hekö tämän tekivät? - Kyllä.
Niin, mutta he ovat erehtyneet henkilöstä.
He erehtyivät henkilöstä ja luulevat, että olen joku muu.
Erilainen ihminen. Mutta minä en ole tehnyt mitään väärää.
Mikset sanonut tuota heille?
Sanoinkin, mutta isäsi...
Ei hän kuuntele.
Hän vain huutaa.
Rehellisesti sanoen minua vähän pelottaa.
Tämä kaikki on minun syytäni.
Sanoin Lideä ärsyttäväksi, ja hän lähti.
Syy ei ole sinun.
Avaa nämä köydet, niin voimme mennä etsimään serkkusi.
Tunnen metsän kuin omat taskuni.
Ole kiltti, Dani.
Meidän täytyy lähteä.
Ei. - Kyllä.
Hänestä täytyy puristaa totuus. - Miten niin "puristaa"?
Entä jos hän puhuu jo totta? Mitä?
Ehkä te olette väärässä.
Hän oli Gusin kanssa metsässä sinä yönä.
Mitä? - Santi oli mukana.
Veljenikö kanssa? - Luis.
Veljenikö?
Ratkaistaan tämä yhdessä, Dani.
Kiitos.
Soita poliisille ja ota Dani. - Ei.
Minä jatkan. - Älä. Ole kiltti.
Ota Dani. - Tule mukaamme! Tuolla palaa!
Kiitos.
Dani!
Dani! Missä sinä olet?
Kiitos.
Avatkaa!
Avatkaa tämä ovi!
Poika on täällä kanssani! Avatkaa!
Avatkaa! - Mitä?
Mara, päästä minut ulos!
Dani? - Avaa ovi!
Hän oli päästä pakoon. - Mitä?
Saan hänet puhumaan. Häntä täytyy painostaa kertomaan totuus.
Avaa tämä vitun ovi!
Et pääse sieltä pois!
Painostan häntä, kunnes hän puhuu. Saat nähdä.
Isä!
Dani? - Luis, poika on täällä!
Dani? - Avaa!
Mitä? Miksi poikani on tuolla? Dani!
Minulla on poikasi! - Miksi Dani on siellä? Dani!
Lakkaa huutamasta, isä! - Mitä?
Lakkaa huutamasta! - Miksi olet siellä?
Dani! Oletko kunnossa? - Olen täällä, isä.
Pysy rauhallisena. Pysy kaukana hänestä.
Anna avaimet. - En.
Mitä? - Minulla on poikasi, Luis! Avaa!
Avain. - Ei hän satuta Dania.
Anna avain. - Ei hän satuta Dania.
Anna se avain.
Minun on saatava tietää.
Lukitsit poikani sisään sen roiston kanssa!
Anna avaimet. - Hän ei satuta Dania.
Hänen täytyy kertoa, missä tyttäreni on!
Oletko hullu? - Avaa, tai satutan poikaa! Avaa!
Avaan oven! Jos satutat poikaani, tapan sinut!
Kuule, Luis... - Kuuntele. Älä satuta häntä.
Ota minut ja päästä poika. - Ei.
Kuuntele nyt, Luis.
Väistäkää. Tulen ulos pojan kanssa. - Älä sotke häntä tähän.
Pysytään kaikki rauhallisina.
Dani. Poikani... - Hei! Älä tule lähemmäksi!
Tule tänne. - Pysy kaukana!
Anteeksi, isä. - Anteeksi.
Ei hätää, poika.
Olen niin pahoillani.
Tapan tuon paskiaisen.
Älä satuta minua!
Älä tee hänelle pahaa. - Älä tule lähemmäs!
Hän on vasta lapsi! - Älkää seuratko!
Rauhoitu. - Dani...
Menkää sisään.
Seiskää tuolla. - Täällä ollaan.
Ei hätää, Dani. - Pysy rauhallisena.
Ei hätää. - Ei poika tehnyt mitään!
Hän on vasta lapsi. - Päästä hänet!
Pysykää kaukana!
Te pysytte sisällä.
Pysykää sisällä! - Päästä hänet.
Dani-kulta, olen pahoillani.
Ei hätää, poika.
Dani... - Jäämme tähän. Päästä hänet.
Päästä hänet. - Älä tule ulos, Luis.
Kuuntele nyt. Tarvitsen auton avaimet.
Anna auton avaimet. - Älä. Hän vie Danin.
Santiago, ole kiltti. - Antakaa avaimet!
Eivät ne ole minulla!
Saatana! - En tiedä, minne ne jäivät.
Ole kiltti ja päästä hänet. Hän on viaton.
Päästä hänet! - Anna hänen mennä!
Älkää tulko, tai muuten!
Selvä. - Mara, pysy ovella, saatana!
Pysykää kaukana! - Jäämme tänne, mutta älä vie poikaa!
Rauhoitu! Älä satuta häntä.
Älä tee sitä. - Avaimet ovat autossa.
Hän vie Danin autoonsa.
Äiti! - Ei!
Dani! - Hiljaa! Pysykää siellä!
Revin silmät päästäsi. - Mene autoon.
Ole kiltti äläkä vie häntä. Hän vie Danin!
Vyö kiinni.
Hei! - Seis!
Dani! - Äiti!
Äiti!
Dani! - Paskiainen!
Dani!
Äiti!
Ulos autosta, Dani.
Juokse heidän luokseen! Onko selvä? Nouse autosta.
Mene ulos!
Dani! Ulos autosta!
Ulos!
Senkin paska! - Ei!
Lopeta! Luis, lopeta!
Santi, älä!
Lopeta, Santi! Lopeta!
Santi! Lopeta!
Jätä hänet rauhaan!
Oletko kunnossa?
Olen pahoillani, Luis.
Ei, ei...
Lopeta! Mitä sinä teet?
Älä! - Mitä aioit tehdä pojalleni?
Luis! - Missä veljentyttäreni on?
Tiedän, missä Lide on!
- Seis. Hän tietää.
Kerron teille. - Missä hän on?
Missä hän on? Kerro. - Kerron poliisille.
Mitä? - Ei käy!
Kerro, missä hän on! - Kerron vain poliisille.
Kerro minulle! - Vain poliisille.
Kerro, missä! - Metsässä.
Metsässäkö? Onko hän elossa? - On.
Hän on elossa, Elena. Hän on kunnossa. Vie minut hänen luokseen.
Ole kiltti!
Nouse ylös. Mennään!
Mihin suuntaan? - Tänne.
Suoraan eteenkö? Tännekö?
Ota Dani.
Jos emme palaa kahdessa tunnissa, soita poliisille.
Otamme Santiagon auton. - Selvä.
Tässä.
Minne päin?
Minne? - Suoraan eteenpäin.
Sano se! Teimme sen, mikä oli pakko tehdä.
Ole hiljaa!
Pelotat minua, Luis. - Minäkö?
Me löydämme kyllä Liden.
Missä hän on? - Täällä! Olemme lähellä!
Hän vie meitä kohti metsäpaloa. - Seis!
Missä tyttäreni on? - Kuunnelkaa minua.
Mitä? - Mitä?
Olen pahoillani, että te kärsitte. Olen pahoillani, mutta...
Mitä?
Anteeksi.
Luis! - Hän pääsi pakoon!
Pysähdy!
En näe häntä!
Minne hän meni?
Mara! - Luis!
Mara!
Luis!
Mara!
Apua!
Lide.
Lide!
Lide! Jatka huutamista!
Täällä!
Lide, huuda!
Olen täällä!
Lide!
Olen kuopassa!
Olen täällä!
Lide!
Täällä minä olen.
Lide!
Katso minuun.
Santi tässä. Katso. - Olen jumissa. En voi liikkua.
Näytä. - Auta minua.
Anna kätesi minulle.
Noin! Anna kätesi.
Noin juuri. Venytä ja tartu käteeni.
Täysillä! - Anna käsi.
En ylety. Työnnä maata pois päältäsi. - En pysty!
Tule! Yletyn sinuun.
En pysty! - Pystyt sinä.
En ylety.
Odota. Haen kepin. - Ei!
Tulen ihan kohta. - Tule takaisin!
Pidä kiinni. - En pysty.
Nyt!
Sinä pystyt tähän. Vedä kovaa.
Noin. Tule.
Sain sinut!
Kaikki hyvin.
Lide?
Kuuletko minua?
Hei! - Älä!
Ei! - Mara, älä!
Äiti? - Rakas!
Oletko kunnossa? - Äiti!
Mitä?
En tiennyt, missä olet. - Äiti...
Olen pahoillani.
Jalkaani sattuu! - Se on nyt ohi.
Olet turvassa, kulta.
Peitä kasvosi tällä. Osaatko? Tällä tavalla.
Tule, mennään.
Olemme pian perillä.
Entä Santi? - Tekikö hän sinulle jotain?
Minä putosin.
Putosin kuoppaan.
Multaa oli paljon, enkä päässyt ylös.
Mitä? - Minua jahtasi karhu.
Sitten putosin. - Mitä?
En löytänyt kotiin.
Lide.
Hän työnsi sinut kuoppaan, eikö niin? - Ei.
Santiago. Kyllä työnsi.
Hän pelasti minut. - Hän tönäisi sinua.
Hän pelasti minut.
Mitä... Eikö hän työntänyt sinua? - Ei.
Putositko sinne itse? - Joo.
Lide, on tosi tärkeää kertoa, jos Santi teki sinulle pahaa.
Tekikö hän sinulle jotain? - Ei.
Hyvä on.
Mara!
Luis!
- Lide!
Lide!
Onko hän kunnossa? - On.
Oletko kunnossa? - On hän.
Missä hän oli?
Hän putosi kuoppaan, mutta on kunnossa.
Kuoppaanko? - Niin.
Hänhän on loukkaantunut.
Hän luuli nähneensä karhun ja putosi.
Oliko se Santi?
Ei, hän vain putosi. Viedään hänet sairaalaan.
Minulla on kylmä. - Lähdetään.
Kyllä! - Lide tarvitsee lääkäriä.
Lähdetään täältä. - Ei hätää.
Seurataan estolinjaa kotiin.
Olemme nyt tässä.
Missä avaimet ovat? - Minulla.
Katso, onko se auki. - On se.
Se on nyt ohi, kulta.
Kas noin.
Hae vettä. Ja huopia. - Hoituu!
Kulta.
Se on ohi. Sattuuko jalkaasi?
Ei enää paljon. - Eikö?
Sattuuko päähän tai jonnekin muualle?
Eikö? - Minulla on kylmä.
Setäsi tuo huopia.
Rakastan sinua.
- Minäkin sinua.
Kulta...
Setäsi vie sinut nyt sairaalaan lääkärille.
Kaikki järjestyy.
Hän huolehtii sinusta.
Mara? - Minulla on jano.
Aivan. Tässä.
Odotahan. Hitaasti.
Juo hitaasti.
Hyvä. Minne äitisi meni?
Missä äitisi on?
Hän lähti.
Minne? - Suoraan tuonne.
Metsäänkö? - Niin.
Mara!
Lide. Hei.
Älä nukahda, Lide. Katso minuun.
Pysy siinä.
Lide, herää.
Missä Mara on?
Oletteko omainen? - En. Löysin hänet tieltä.
Kuuletko? Ymmärrätkö, mitä puhun?
Miksi olit tiellä?
Mitä tapahtui? - Hän eksyi metsään ja hengitti savua.
Hän putosi kuoppaan ilman vettä. - Kuuletko? Katso minuun.
Hän reagoi. - Hän löi päänsä tästä.
Käsivarsi täytyy kuvata.
Milloin löysit hänet? - Noin tunti sitten.
Kuinka vanha hän on? - Kahdeksan.
Mistä on kyse? - Tyttö hengitti savua.
Haen tohtori Bautistan.
Tarkista syke ja verenpaine.
Te ette saa tulla sisään. Pidämme teidät ajan tasalla.
Kuuletko minua?
Mikä nimesi on?
Santiago. - Miksi olit tiellä, Santiago?
Mitä tapahtui? Valmistelkaa traumapaikka neljä.
Pupillit reagoivat.
Tuntuuko jossakin kovaa kipua? - Kaikkialla.
Aloitamme tiputuksen. - Selvä.
Minua huimaa. - Pääset pitkällesi.
Happea, kiitos.
Paino? - 19 kiloa.
Mikä hänen nimensä on? - Lide.
Lide, voitko avata silmäsi?
Savua on ollut liikaa. - Happisaturaatio 95.
Sulkekaa verhot. Ja ovi myös!
Kulta, löysimme Liden. Olemme sairaalassa ja...
Lähetän osoitteen.
Haluaisin sinut tänne.
Iltaa. - Hei. Mitä kuuluu?
Tekö soititte? - Mepä hyvinkin.
Minne päin? - Tarkkailuosastolle.
Seuratkaa minua.
Santiago.
Viedään hänet TT-kuvattavaksi.
Anteeksi.
Sisään. - Saammeko jutella hetken?
Siitä vain. - Kiitos.
En tiedä, mitä sanoisin.
Anna anteeksi.
Olen pahoillani.
Miten voit, Santiago?
Tapahtui siellä sitten mitä vain, olet nyt turvassa.
Kertoisitko, mistä sait kasvoihisi haavoja?
Olen pahoillani. Älä...
Olen pahoillani. En tarkoittanut!
Anteeksi.
Se oli karhu.
Karhuko? - Niin.
Kimppuuni kävi metsässä karhu.
Kaipa se suojeli poikasiaan -
tai ainakin luuli tekevänsä niin.
Sen kanssa ei voinut neuvotella.
Herra Serrano. - Miten veljentyttäreni voi?
Ei huolta. Tulkaa mukaani. Tänne. - Onko kaikki hyvin?
Hänet on rauhoitettu, mutta hän on vakaa.
Ette siis ilmeisesti nosta syytettä.
En.
Voitko kuvitella karhun vankilassa?
Lide-kulta! Miten voit?
Hän loukkasi jalkansa ja löi päänsä, mutta on muuten kunnossa.
Miten jakselet? - Hyvin.
Anteeksi, että olin sinulle ilkeä.
Ei se mitään. Minäkin olen pahoillani.
Ette voi olla täällä!
Täällä on vaarallista.
Kuuletteko minua?
Missä tyttäreni on? - Oletteko kadonneen äiti?
Saimme tiedon, että hän on sairaalassa.
Voitteko katsoa, ettei kotini pala?
Ei hätää. Palo on hallinnassa.
Poimin tämän kukan Lidelle.
Se on pyrofyytti.
Se kasvaa vain metsäpalon tuhkasta.
Ajattelin, että hän haluaisi sen.
No niin.
Santiago.
Niin?
Hän pitää siitä varmasti.
Kiitos.
LIEKKIEN TIELLÄ
Tekstitys: Riku Kanninen