Downloaded from YTS.BZ
EN BRANDVEJ ER EN ÅBNING UDEN TRÆER I EN SKOV...
Official YIFY movies site: YTS.BZ
...ELLER HVAD SOM HELST, SOM KAN STANDSE EN SKOVBRAND.
Hej! Hvad så?
- Kan du høre mig? - Der ringer en klokke.
- En rejse? - Jeg tjekker min kalender.
- Ændret til mandag. - Jeg ser, om jeg kan presse det ind.
- Jeg tog ikke med. - Jeg går bare!
BRANDVEJ
- Vi er fremme. Kom. - Kom.
Dani, kom og hjælp din mor.
- Hjælp mig. - Lide, har du det hele?
- Her, Lide. - Min kuffert.
- Godmorgen, Mara. - Hej.
- Jeg tager billeder og lader jer pakke. - Okay.
Det ser godt ud med møblerne. Vi kan bede om 20.000 mere.
Ja. Det lyder godt.
Jeres nøgler. Jeg henter dem, når I er færdige.
- Jeg er Luis. - Tak.
- Maras svoger. - En fornøjelse.
Det bliver hurtigt solgt. Det er et dejligt hus.
Okay, vi er klar.
- Jeg kommer først! - Jeg er tørstig.
Vi skal pakke.
Du gør det. Var de ikke dine?
Jeg ved ikke, hvordan man gør.
Vi har en donationskasse til lagerrummet og en kasse til affald.
"Donationer." Okay.
- Kast ikke. - Han aber efter!
Hvis du ikke vil lege...
- Det vil jeg. - Okay, så leg.
Dani, giv mig en hånd.
Mor, hvornår går vi ud i skoven?
Senere, skat. Vi skal rydde op og spise.
- Senere, okay? - Lover du det?
Jeg lover det. Kom så.
Dani, leg med din kusine.
Ind i et skab.
- Vil du have dem? - Ja, de var mine forældres.
- Min bror elskede den her. - Kom nu.
Mara, den her er så god som ny.
- Beholder du den ikke? - Nej, jeg går ikke med veste.
Hvis du eller Luis vil have den...
Men hold den venligst fra mig.
Du må have mistet den.
Taget!
Mara fortryder det, når hun køler af.
Du kender min mening.
Vi kan ikke lade, som om han ikke var her. Og skille os af med huset, hans tøj...
Han var også din bror. Hun bør se sin sorg i øjnene.
- Ikke flygte fra den. - Det er lige det, vi forsøger at gøre.
Os alle.
Tante!
- Se her! - Dani.
Se, mor!
Så godt. Jeg var sulten.
Hvorfor sælger I huset? Jeg elsker det. Jeg ville ikke sælge det.
Jeg elsker det også, men det var her, far døde.
Lide.
Det er ikke derfor, vi sælger det.
Lide, se på mig.
Vi sælger det, fordi vi køber et skønt hus ved stranden.
- Ved siden af vores. - Præcis.
Så vi kan holde ferie sammen. Ikke?
- Det lyder godt. - Vi har talt om det, ikke?
- Men jeg kan lide skoven. - Vi kommer på besøg.
- For at samle svampe. - Ja.
Hvis de er glatte og hvide udenpå...
De er spiselige.
Nogle er røde med hvide pletter. De er...
Er det naboen?
- De er ikke her. - Hej, Mara.
Santiago, hej.
Hvordan går det?
- Kom ind. - Må jeg?
- Selvfølgelig. - Hej.
- Sæt dig ned. - Nej, tak.
- Hej. - Jeg har lige spist, og jeg skal arbejde.
Hele familien er her.
- Min svoger, Luis. - Hej.
- Gustavos bror. - Vi mødtes.
- Du har ikke mødt hans kone, Elena. - Ikke personligt.
Og Dani. Min nevø.
- Og Lide. - Og Lide.
Jeg har en gave til Lide. Må jeg give hende den?
- Det er en sommerfugl. - Ja, gerne.
Hej, Lide. Jeg har noget med.
- Den er fra skoven. - Ja.
- Hvad siger du, Lide? - Tak.
- Det var så lidt.
- Godt... - Jeg så jer bære rundt på kasser.
Ja, vi sælger huset. Vi rejser. I dag er sidste dag.
- Ja. - Så...
Hvis I har brug for hjælp eller...
- Ja. - Tak.
- Mange tak. - Hav det godt.
- Pas på dig selv. - I lige måde.
Farvel, Santiago.
- Vi ses. - Farvel.
Vi ses. Farvel.
Han virker sød, ikke?
Jo.
Vi kender ikke hinanden så godt, men Gustavo talte med ham.
Han har set os læsse kasser hele morgenen.
- Nu tilbyder han at hjælpe. - Luis...
Når vi kører, siger han:
"Har I brug for hjælp? Her er jeg. Jeg stinker af røgelse og patchouli."
Sner det?
Skovbranden har brændt over tusind hektar skov,
og brandfolk kæmper med at slukke ilden.
Langvarig og intens tørke...
Det er mange hektar.
...får ilden til at spredes hurtigere.
Medmindre vinden ændrer retning, forventes branden at være slukket i aften.
Man håber også, at brandvejen,
som blev lavet i sensommeren, vil forhindre ilden i at bevæge sig...
Brandveje virker ikke.
Det var alt for nu.
Vi går over til vores korrespondent...
Lad os pakke og køre.
- Brandveje virker ikke. - Men mor...
- Vi overnatter ikke, vel? - Nej.
- Dani og jeg tager værkstedet. - Er du sikker?
- Tag soveværelserne. - Ingen hast, men...
- Det skal nok gå. - Vi tager hjem.
- Vi kører. - Ja.
- Jeg lukker ikke alle kasserne. - Kom.
Vi kommer tilbage en anden dag.
- Hvorfor skar onkel så mange bjørne? - Fordi han kunne lide dem.
Din onkel elskede bjergene. Vi var her ofte.
Han var så trist, da de forsvandt.
Vi tager dem med hjem og pakker dem ind.
- Det er måske fint. - Far.
- Hvad? - Er det her, han døde?
Ja, det er det.
Han tilbragte sine sidste timer her.
Derfor er vi to her.
Så tante ikke behøver. Kom.
Tag den. Jeg pakker dem ind senere.
- Har du den? - Ja.
Ja? Okay.
Det kan blive smidt ud. Er der en pose?
- Med flere? - Nej.
Det er det sidste.
Lad os smide den væk.
Og den her.
Lide, har du min terning?
Nej. Og jeg ville ikke give dig den.
- Lad mig se. - Nej, det er min.
- Jeg fandt den. - Alt er dit.
- Nej. - Du får altid din vilje.
- Hvor er den? - Det ved jeg ikke.
Du sagde, du ikke ville give mig den.
- Nej. - Jo. Lad mig se.
- Nej! - Jo!
- Jeg fandt den! - Lad mig!
- Du er så irriterende! - Så gå. Det er mit hus.
Ikke længere, Lide.
Behold kikkerten.
Jeg giver det meste væk, hvis der er noget, du vil have.
Mor, se, hvad jeg fandt. Jeg fylder min flaske, så går vi.
Lide, skat, det kan vi ikke. Der er brand. Vi skal køre nu.
- Vi skulle sige farvel sammen. - Det kan vi ikke, skat.
- Det er virkelig farligt. - Men du sagde, vi kunne.
Ja, skat, men der er brand.
Brænder hytten ned?
Nej, branden er langt væk. Men vi skal pakke og afsted.
- Kom nu. - Jeg er ligeglad med branden.
Vi skulle ud i skoven og sige farvel sammen.
Ja, men der er brand.
- Og sige farvel sammen! - Det er nok.
Vi skulle sige farvel sammen!
- Der er brand. Hold op. - Jeg er ligeglad!
Det er jeg ligeglad med. Pak dit værelse.
- Du løj! - Pak så dit værelse!
- Nej! - Jeg siger det ikke igen.
Nu!
Vi smider ikke med ting!
- Skal jeg tale med hende? - Nej.
Hun gør det virkelig svært for mig.
- Mara... - Hvad?
Hvad er det?
Også de billeder?
LAGERRUM
I var sammen en hel livstid.
Præcis.
Og han valgte ikke at kæmpe til det sidste.
Ikke engang for os.
- Jeg tager køkkenet. - Ja? Så tager jeg...
Dani, kom og hjælp os.
Han har været så hjælpsom.
- Så kører vi. - Har vi det hele?
- Bilen er fyldt. - Okay.
Er du klar, Dani?
Hvor er din kusine? Dani, hvor er hun?
Det ved jeg ikke.
- Er det alt? - Ja, det er klar.
Lide, skat. Vi skal køre.
Lide.
- Er min jakke derinde? - Det ved jeg ikke. Måske i soveværelset?
- Dani, tag selen på. - Det er Lides plads.
Jeg kan ikke finde Lide. Dani, hvor er din kusine?
- Ingen idé. Et sted. - Hvilket sted?
Aner det ikke.
- Luis... - Kommer.
Lad mig.
Lide?
Hun er der ikke. Hun gik ud til hytten. Det ved jeg.
- Er hun der ikke? - Hun er i hytten.
Jeg sagde nej, men...
- Jeg henter hende. - Jeg kommer.
- Ring, hvis hun kommer. - Ja.
Kom. Vi venter indenfor.
- Santi. - Ja?
- Har du set Lide? - Ja.
- Hvor? - I hytten, lige nu.
- Jeg vidste det. - Ved I, der er brand?
- Ja. Tak. - Ja.
Så lidt.
Lide.
- Lide! - Lide!
Lide!
Mara, hvad sker der?
Lide er ikke i hytten.
Mærkeligt. Hun var her lige.
- Er du sikker? - Ja, for et øjeblik siden.
- Derinde? - Ja, lige derinde.
Luis, ring til Elena og spørg, om Lide er der.
Ja?
- Hej, skat. Er hun hos dig? - Nej.
- Nej, hun er her ikke. - Nej.
Lide!
- Lide! - Lide!
Lide!
Hvor er hun, Luis?
- Hvis ikke i hytten, hvor så? - Det ved jeg ikke.
Lide!
Alt ser ens ud.
Lide!
Luis, ring til Elena.
Hun er nok faret vild.
Nej, hun er her ikke. Hun er nok faret vild i skoven.
- Lide, kom nu, skat! - Jeg kan ikke høre dig. Kan du høre mig?
Lide!
Skat, gør det ikke mod mig.
- Lide! - Lide!
Lide!
- Lide! - Lide!
Lide!
Goddag.
- Hej. - Goddag.
Hej. Jeg er kommissær Revuelta.
Jeg leder afdelingen for savnede.
- Baranda. - Jeg er hendes mor.
- Jeg er hendes mands bror. - Og jeg er hans kone.
Okay. Din datter er otte år?
Næsten ni.
Hvornår opdagede du, at hun var væk?
- Kort efter frokost. - Ja.
- Hvad tid? - Ved 15-tiden.
Undskyld mig et øjeblik. Santiago!
- Kan du komme? - Hvad havde hun på?
- Et øjeblik! - Let tøj.
- Ja, en lyseblå jakke. - Det er vores nabo.
Hej. Goddag.
Han var den sidste, der så hende. I en hytte, hun byggede med sin far.
Er hendes far her?
Nej, min bror er død.
Kondolerer. Var du den sidste, der så hende?
- Ja. - Talte du med hende?
- Ja. - Om hvad?
- Intet relevant. - Intet relevant?
Bemærkede du noget mærkeligt ved hendes opførsel?
Var hun nervøs?
Ja, jeg syntes, at det var underligt på grund af branden.
Men jeg så, at hun var rolig,
og vi snakkede lidt.
Jeg troede, at hun kunne finde tilbage,
så jeg gik.
Virkede det ikke sært, at hun var alene i skoven?
- Nej. - Hvorfor var du ved hytten?
Jeg arbejder for Miljøministeriet.
- Jeg står for brandvejen. - Undskyld...
- Ja. - Og jeg...
Undskyld. Det er Lide. Hun er 125 cm. Pandehår, otte år...
Kan I give os noget af hendes tøj?
Noget af hendes til politihundene.
- Ja. - Jeg henter noget, okay?
- Ja. - Okay.
- Det er okay. - Tag hendes nattøj.
- Okay. - Uvasket, tak.
Hendes nattøj, Elena.
Vi fremskynder vores procedurer på grund af branden i området.
- Ja. - Ja.
Der er vogne på vej. Vi leder også.
Hun er højst sandsynligt bare faret vild,
men hun er nok i nærheden.
Tak.
Som sagt er vi i gang med en evakuering,
så I skal forlade huset og køre hjem.
Når min datter er fundet, kører vi selvfølgelig.
Ilden nærmer sig. Det er farligt.
- Ja, så jeg kører ikke uden hende... - Vi holder jer underrettet.
Men I skal evakuere så hurtigt som muligt.
Undskyld, jeg...
Vejene bliver lukket inden for et par timer.
Jeg kan ikke evakuere uden min otteårige datter.
Frue, jeg forstår din bekymring.
- Nej, det gør du ikke. - Jo, det gør jeg.
Du forstår det ikke.
Jeg kan ikke køre uden min otteårige datter.
- Det er en ordre. - Okay, lad os...
Vi skal følge protokollen. Omstændighederne...
- Vi kører. - Hvad er din...
Kommissær Revuelta.
- Undskyld. Bare rolig. - Men I leder efter hende?
- I skal evakuere. - Ja.
- Forstået? - Forstået.
Vi gør vores bedste for at finde din datter.
Det er "Lide." Har du det?
- Lide. - Ja, det ved vi.
Kan jeg gøre noget?
Du skal også evakuere fra området.
Du kender området, men også protokollen.
- Ja. - Vores kollega ringer til dig.
Hun er bare nervøs.
Okay. Tak.
Farvel. Nej, tak.
Dani, gå ind på Lides værelse.
Jeg kommer om lidt.
Alt er fint.
Jeg kører ikke.
Jeg er ligeglad med, hvad de siger. Jeg bliver, men I kan køre.
Luis, der er brand. Elena, det er farligt.
Branden er langt væk. Vi kunne blive lidt længere.
Det er okay.
- Elena, Luis, der er brand. - Nej. Mara.
- Hun dukker op. De finder hende. - Ja, selvfølgelig.
- Men I skal køre. - Nej.
De bad os om...
Vi bliver. Ellers kommer vi ikke tilbage.
- De lukker vejene. - Virkelig?
Branden er stadig langt væk. Vi bliver.
- Vi bliver. - Ja, hos dig.
- Elena, er du sikker? - Vi bliver.
- Vi forlader dig ikke. - Ja.
- Tak. - Vi bliver sammen.
Kom så! Afsted!
Hold øje med slangen!
- Mere tryk! - Kom så!
Hun hedder Lide. Hun er cirka 125 cm høj.
Gruppe et går med Revuelta. Gruppe to går med Castro. Tre, med mig.
Portillo, gruppe fire. Kom så!
- Af sted! - Lad os komme i gang!
Lide!
Skat.
Jeg vil også lede efter hende.
Det kan vi ikke, skat.
Det er politiets opgave. Vi må blive.
Lide finder tilbage.
Er du sikker?
Ja.
Ja, det kan du tro.
Lide!
Led derovre.
Rundt om hytten.
Område et, klar.
Lide!
Lide, skat!
Lide!
Der er for meget røg. Vinden er slået om.
- Lide! - Lide!
Der!
Der er så meget røg nu.
Røg og ild er ikke det samme.
Jeg holder øje med branden.
Se, den er langt væk.
De finder Lide, og så tager vi hjem.
- Lide! - Kom så!
Område et, klar. Vi går mod vest.
- Der er meget dårlig sigtbarhed. - Kom!
- Hundene kan ikke fortsætte. - Vi afventer ordrer fra hovedkvarteret.
Jeg skulle ikke have råbt.
Jeg hader huset og den dumme skov.
Den vil tage alt fra mig. Hvorfor?
Den nat, Gus tilbragte alene i skoven, forandrede ham.
Han var aldrig den samme, han...
- Han gav op. - Nej, Mara.
- Jo, der var en behandling. - Nej.
Der var en behandling.
Men han gad ikke.
Det var et klinisk forsøg. Han ville ikke være forsøgskanin.
Din mening.
- Og hans. - Skat...
Det er surt.
Han ville vide, hvad vi skulle gøre.
Ja?
- Hvad? - Er det politiet?
Undskyld...
Undskyld, jeg kan ikke høre dig. Hvad?
Nej.
- Hvad? - Her.
- Hvad er det? - Hej?
Undskyld, hvad sagde du?
Det er absurd.
Ja.
- Hvad? - Vejret er vendt.
Vinden har skiftet retning, så de aflyser eftersøgningen.
Når vejret bliver bedre, går de ud og leder igen.
Var det alt? Sagde de andet?
At vi skal køre lige nu.
Det sagde de.
Vi leder efter hende. Hvis de ikke vil, så gør vi det.
- Ja. - Vi finder hende derude.
Ja. Jeg leder efter min datter.
Luis.
Det er farligt.
Jeg holder øje med branden.
Bliver det for farligt, så får jeg jer ud. Okay?
- Jeg bør køre med Dani. - Nej, skat...
Så har vi ingen bil.
Hvis Lide kommer, skal der være nogen til at møde hende.
Bliv her. Hvis det bliver for farligt, henter jeg jer begge to.
- Ja. - Okay?
- Okay. - Bare rolig.
Luis, jeg henter Santis bil.
Jeg spørger, om vi må låne den. Elena, ring, hvis hun kommer.
- Ja. - Tak.
- Når Lide er tilbage, kører vi. - Ja.
Santi?
Santiago!
- Ja? - Santiago?
- Hvad så? - Det er Mara.
- Undskyld. - Hej.
Politiet afbrød eftersøgningen.
Jeg hørte det i radioen.
Må vi låne din bil til at lede i skoven?
- Vores er ikke... - Selvfølgelig.
- Ja. - Tak.
Jeg tager med.
- Ikke nødvendigt. - Jo, jeg kommer.
- Jeg kommer. - Det er bedre.
Kom.
Vent.
Den her...
- Santiago? - Ja?
Må jeg lede i dit hus?
- Det er lidt... - Jeg...
Jeg tænkte bare, at måske...
Måske gemmer hun sig derinde.
Hun er ikke i skoven og...
Jeg ville have set hende.
Måske bemærkede du det ikke.
Det vil berolige mig, hvis jeg lige må tjekke.
- Hun var vred på mig. - Ja.
- Værsgo. - Tak.
- Undskyld. - Kom ind.
- Tak. - Undskyld mig.
Det er fint. Her er stuen.
- Undskyld, jeg... - Nej, det er okay.
- Må jeg... - Ja.
- Undskyld, jeg... - Lad os se.
Undskyld.
- Det er badeværelset. - Må jeg?
Ja, gå bare ind.
Her er radioen til...
- Jeg lyttede til... - Ja.
Må jeg kigge derind?
Lad hellere være.
Hvorfor? Det tager kun et øjeblik.
Hun er ikke derinde.
Det er en del af min... Nej, helst ikke. Ikke derinde.
Hvad er det?
Det er...
- Svampe. Det er... - Stoffer?
Nej, psilocybin. Det er psilocybin.
- Det er mere som medicin. - Mod hvad?
Ting, konventionel medicin ikke kan helbrede. Jeg bruger den til at lave...
Det hjælper meget.
Hvorfor blev du her?
Det ved jeg ikke. Jeg har intet sted at tage hen.
Jeg er sikker på, at Lide er i skoven.
Luis.
Jeg tror, at brandvejen virker.
Hvad er der galt?
Hvad er det?
Hvad er der galt?
- Der er noget galt. - Hvad?
- Han... - Hvad?
- Hvad er der galt? - Det virker forkert. Luis!
- Hvorfor lukker han mig ikke ind? - Hvor?
Der er et rum, vi ikke måtte se. Han var tydeligvis nervøs.
- Det er underligt. - Tænk over det.
Han mødte Lide, der er brand. Og han tog hende ikke med hjem?
Måske vidste han ikke, at der var brand.
- Nej. - Okay, lad os tænke.
- Jeg ringer til politiet. - Ingen dækning.
Heller intet internet.
- Er det kun din telefon? - Nej, ingen dækning.
- Og din? - Hvor længe?
Fem minutter.
Vi går hen til hans hus og overtaler ham til at lukke os ind.
Den ringer ikke.
- Den virker ikke. - Hvad laver han? Kører han?
Han kører.
- Santiago! - Bliv ved med at prøve.
Ja, men vi er afskåret.
- Santi! - Ja.
Vent lidt. Santi.
- Vent. - Ja.
- Hvor skal du hen? - Jeg skal...
- Hvad? - Hente Lide.
Ved du, hvor hun er?
Jeg går ud fra, at hun er i skoven.
I må godt køre med. Vi kan...
- Vi tager med. - Ja.
- Hun er nok i skoven. - Vi tager med dig.
Kom ind, Mara.
- Er der stadig bjørne? - Undskyld?
- Er der bjørne i skoven? - Nej, det kort er gammelt.
- Ingen bjørne. Vent. - Hvad er det?
Det er ved at blive mørkt. I får brug for lommelygter.
- Jeg kommer om lidt. - Jeg går med.
Nej, bliv her. Nøglen.
Vær rolig.
Er det ikke Lides armbånd?
Se, det gik hurtigt.
Det er vigtigt. Hvis det bliver mørkt...
En til dig, Luis.
En til dig, Mara.
Det bliver sværere at finde hende.
- Vi spilder tiden. - Vent. Sluk den.
- Hvorfor? - Sluk motoren.
Sluk den.
Undskyld?
Giv mig nøglerne.
Hvad sker der?
Hvad er det? "Isoleret område", "Sikkert område"...
Hvad er kortet til?
Det er noter til...
Kan I huske det, jeg fortalte om psilocybin?
Udover mit arbejde for Miljøministeriet
udfører jeg også ritualer
i isolerede områder.
Santiago, hvor er min datter?
- Det var her. - Ja.
Hun gav mig det tidligere, i hytten.
Umuligt. Det er løgn.
Hun tager det aldrig af.
Aldrig, for jeg gav hende det.
Hun gav dig det ikke. Jeg vil se huset igen. Giv mig nøglerne.
Giv mig nøglerne.
- Hej! - Giv mig nøglerne!
Giv hende dem.
- Aflever dem! - Gør det.
- Jeg gør det. - Lad hende tjekke. Gør det.
Til helvede med nøglerne!
- Lide! - Mara!
- Kom ikke nærmere. - Lad være.
Åbn! Lide!
Bliv der. Giv mig nøglerne.
- Lide! - Luis...
Lide!
Nøglerne, nu.
Nej! Stop!
- Lad hende tjekke det. - Lide!
Kom nu, Luis.
Ingen numre!
Jeg holder øje.
Mara!
Åbn døren, Santiago!
Mara.
- Gør, som hun siger. - Ja.
- Åbn den! - Lide er her ikke.
- Åbn døren, Santiago. - Lide er i skoven.
- Gør, som hun siger. Åbn den. - Jeg åbner.
- Åbn den skide dør! - Okay, okay.
- Gør, som hun siger. - Jeg åbner den.
Hvad er det?
Hvad er alt det?
Din datter er her ikke.
Hvad...?
Hvad er alt det her? Hvem er du?
Det er...
Hvad er det?
- Hvad er alt det her? - Det er...
Hvor er Lide?
Hvad har du derinde? Hvad er det rum til?
Det er mit meditationsrum.
- Nej. - Lide!
Den skide dør.
Åbn også den dør. Åbn den nu, Santiago.
Gør, som hun siger.
- Kom nu. - Fint.
- Åbn den. - Fint. Her.
Værsgo.
Gå ind.
Se?
Hun er her ikke. Som jeg sagde.
- Hvor er hun? - Ikke her.
Jeg har ikke gjort hende noget, Mara. Hun farede vild i skoven.
Jeg har ringet til politiet.
Det er godt, Mara! Fordi jeg ikke har rørt hende!
- Hvor er hun? - Jeg ved det ikke, Mara.
Hun er i skoven eller...
Vær sød. Fortæl mig, hvor hun er.
Jeg ved det ikke.
- Mara. - Vær sød at fortælle mig det.
- Mara, hør på mig. - Nej. Vær sød. Hvor er hun?
- Jeg har intet gjort. - Rør hende ikke.
Rør hende ikke.
- Lad være. - Okay.
Hvor er min niece?
Du havde hendes armbånd. Du efterlod hende i hytten, i skoven.
Under en brand. Tager vi fejl?
- Undskyld. - Hvor er hun?
- Hvad er det? - Hvad?
- Den er til ritualer. - Hvilke ritualer?
Mine ritualer. Hvis du lytter...
- Jeg tror ikke på dig. - Lad mig tale.
Du bliver her.
Stop!
- Tag ham! - Luis!
Vi stopper ikke, før du siger det.
Luis, bind ham.
Jeg har ikke gjort noget!
- Kom her. - Luis!
Efterlod du et barn midt i skoven?
Efterlod du hende bare?
Ritualer og alt muligt. Skal jeg tro på det?
- Her. - Luis!
Tror du, jeg ikke gør det? Hvor er hun?
Rejs dig op.
Nu skal du tale. Du skal se.
Bind ham til stolen.
- Kan du...? - Hvor er hun?
- Jeg ved det ikke. - Kom nu.
Jeg ved det ikke.
Hvor så du hende sidst?
- I hytten. - Hvorfor er hun der ikke?
- Fordi hun forsvandt. - Løgn. Det ville hun ikke.
Hun har været her hele sit liv.
Hvor er min datter?
Luis...
Gør noget. Få ham til at tale.
Hvad er alt det her?
Hvad er det?
Hvad er alt det til?
Hvad er det? Hvad fanden er det?
Svar!
- Hvor er hun? - Jeg ved det ikke.
Hvor er min niece? Du så hende i hytten.
Du beholdt hendes armbånd. Hvad gjorde du ved hende?
Hvor er hun?
Tal! Jeg får dig til at tale.
Hvor er hun?
- Luis. - Hvor er min niece? Hvor?
Hvorfor forlod du en otteårig alene i skoven under en skovbrand?
Tal!
Luis!
Hvad laver vi?
- Hvad? - Hvad laver vi?
- Får ham til at sige, hvor Lide er. - Vi må ringe til politiet.
Pis. Den virker ikke.
- Hvad? - Der er ingen dækning, ingen...
Min virker heller ikke. Vent. Jeg tager hans telefon.
Luis.
Rør dig ikke.
Koden.
- Hvad er koden? - Det siger jeg ikke.
Der er brand.
Hold op med at lege, og giv mig koden.
Hvad er koden, for fanden?
Koden, dit svin!
Giver du mig den?
Eller hvad? Hvad er koden?
- En... - En, ni, otte...
Ni, otte, otte?
Mara!
Nej. Stop.
Hvad?
Jeg gjorde ham intet.
Jeg sværger. Mara.
Jeg gør ham intet.
Jeg vil bare skræmme ham til at sige, hvor Lide er.
Skiderikken lyver.
- Jeg stopper, hvis du vil. - Ja.
Jeg stopper, okay? Jeg stopper.
Stop.
Vi må tale med politiet.
Heller ingen dækning.
Radioen.
- Radioen. - Radioen.
Ja.
Den virker ikke.
- Virker den ikke? - Jeg kan ikke bruge den.
Her. Batteriet er hernede.
- Hallo? - Hallo?
- Hallo! Vent.
Kan nogen høre mig? Hallo?
Ja, jeg er...
Hej, vi er i skoven i skovfogedens hus.
Kan nogen høre mig?
Lavt batteriniveau.
- Er du der? - Hallo?
Jeg er det forsvundne barns mor.
Vi har brug for politiet.
Hello?
Luis.
Har han gjort noget?
- Mister jeg hende, så dør jeg. - Det sker ikke.
Det gør det ikke.
Vi leder i alle rum, hjørner og skabe.
Vi leder efter hende. Vi finder hende.
- Vi finder hende. - Ja. Okay.
Vi skal finde spor.
- Ja. - Der må være noget.
Noget, der fører til hende.
Der må være noget.
HULLER SOM HELLIGE RUM
BESKEDER - FORÅR
DET VAR UTROLIGT.
JEG HAR ALDRIG VÆRET SÅ BANGE OG SPÆNDT SAMTIDIG.
DU SLIPPER IKKE AF MED MIG.
ALLE OPDAGER, HVAD DU LAVER. DU RYGER I FÆNGSEL.
BILLEDER
Mara.
Hør på mig.
Hvorfor mistænker I mig?
Hvad var det?
Skovlen?
Din datter var alene i skoven.
- Jeg var... - Ti stille.
Og hvis du vil vide det med armbåndet, Mara...
- Det lå på jorden. - Mara!
Mara.
Lad ham ikke gå.
Tjek rebet.
I lytter ikke.
- Stille. - I lytter ikke.
Hold øje. Jeg tjekker udenfor.
I lod mig slet ikke tale.
Hvor er min datter?
- Hvad? - Det ved jeg ikke.
Hun kan ikke bare forsvinde.
Hør her, jeg...
Jeg var i bilen,
og jeg så Lide i hytten, okay?
Først prøvede jeg at overtale hende til at køre med mig hjem.
Men jeg så, at hun havde det fint og ville være alene, fordi...
Og jeg kørte. Og jeg er så ked af det.
Hun har været alene i lang tid nu.
Hun er nok virkelig bange.
Undskyld, Mara. Jeg er virkelig ked af det.
Jeg skulle have insisteret og kørt hende tilbage.
Det var dumt af mig. Men jeg har ikke gjort noget. Jeg...
Jeg tror ikke på dig.
Jeg troede, at alt var fint.
Hvor er min datter?
Jeg sværger. Jeg ved det ikke. Undskyld, Mara.
Hvor
er min datter?
I skoven.
- Hvor er min datter? Igen. - I skoven.
- Hvor er min datter? - Hun er i...
Igen! Hvor er min datter?
Hvor er min datter?
- Hvor? - I skoven...
Svar mig! Du skulle have kørt hende tilbage.
Er der sket noget, dræber jeg dig.
Jeg kunne dræbe dig lige nu.
Tilgiv mig.
Luis?
Hvad laver du?
Se.
- Se. - Hvad er det?
- Det er hans telefon. - Hvad?
Det svin.
- Jeg ved, hvordan du har det. - Nej.
Jo, jeg ved det. Det gør jeg.
Hold op med at tale sådan til mig. Hvem er du?
Stop!
Jeg ville ikke skade et barn.
Jeg ville aldrig røre et hår på et barns hoved.
Her, film det.
Du er nødt til at komme.
For jeg har ikke set dig hele weekenden!
Jeg vil være med.
Kom nu, lad mig.
Jeg ville ønske, du var her. Vi savner dig, skat.
- Okay? - Sig, om jeg ser hende igen.
Sig, om jeg ser hende igen.
Jeg ved, at alt det her gør dig nervøs og mistænksom over for mig.
Det er bare en stor misforståelse.
Kortet, psilocybinen.
Ja, det er det, jeg laver. Jeg hjælper folk.
Jeg udfører ritualer med psilocybin
for at hjælpe folk med at glemme deres gamle liv
og finde noget nyt og...
...ikke frygte døden.
BRUG AF PSILOCYBIN VED TERMINAL SYGDOM
REDUKTION AF ANGST OG DEPRESSION HOS TERMINALE PATIENTER
Den aften, Gustavo tilbragte i skoven.
Jeg måtte ikke være der.
Du var sammen med ham, ikke?
- Jo. - Var du ikke?
Hvad gjorde du ved ham?
Ikke noget dårligt.
Du skulle have set ham.
- Hvad? - Det var på hans anmodning.
Han fandt fred, Mara.
Han fandt fred.
Skiderik.
Han fandt fred, Mara.
Nej.
Elena.
Mara.
Nej, lad mig.
- Kom nu. - Nej.
Lad mig gøre det.
- Lad mig. - Mara!
- Mara. - Nej!
Nej! Lad mig gøre det.
Kom nu. Jeg gør det.
Nej.
- Nej, lad være. - Lad mig gøre det.
Nej...
Det er ikke hende.
Dit store svin!
Skiderikken leger med os.
Luis.
Hvor er naboen?
Han er derinde.
- Bundet. - Hvad?
Hej, Jorge.
Jeg har lige gravet hullet til dit genfødselsritual.
Jeg har flere, men jeg gravede det her langt fra huset.
Jeg tror, energien er rigtig for dig, og...
Så ja. Her, jeg viser dig det.
Nå, men vi ses.
Hej, Lide.
Er du okay?
Der er røg. Jeg tror, at der er brand. Kan du lugte den?
- Er du alene? - Ja.
Hvorfor er du her alene?
Jeg lægger nogle af fars ting. Vil du se?
- Hvad er det? - Billeder.
De er fine.
Mor ville smide dem ud.
Jeg kendte ham.
Virkelig?
Jeg forsøgte at hjælpe, da han var syg.
- For at helbrede ham? - Så han ikke var bange.
Bange?
For hvad?
At være væk fra jer to.
Mor sagde,
at far ikke ønskede at blive rask.
- Det hørte jeg hende sige til min tante. - Han ønskede det.
Han kunne bare ikke, Lide.
- Han kunne ikke. - Ikke?
- Ja. - Det tror jeg også.
Din mor vil forstå det en dag. Hun...
Hun har brug for mere tid.
Er det et armbånd?
Er det dit?
Ja, men jeg vil ikke have det længere. Det var en gave fra mor.
- Hvad skal vi gøre? - Du kan beholde det.
- Nej, det er... - Det er dit.
- Behold det. - Er du sikker?
- Ja. - Se.
- Siger du det ikke? - Selvfølgelig ikke.
Jeg siger, at jeg tabte det, eller at en bjørn stjal det.
Lover du det?
Jeg lover det.
Skal jeg køre dig hjem?
- Nej. - Nej?
Jeg vil sige farvel til hytten.
Skynder du dig hjem bagefter?
- Ja. - Lover du det?
Gør sådan her.
Okay.
- Farvel, Lide. - Farvel.
Nej. Nej, det er forkert.
I har mistet forstanden.
Han lyver.
Han lyver for os.
I tager måske fejl.
- Nej. - Jo.
Han skal fortælle, hvor Lide er.
- Nej, skat. - Jo.
Vi skal køre. Vi ringer til politiet og kører.
Hej, Dani.
Dani.
Kan du løsne rebet?
Vi kan lede efter din kusine sammen.
Vær sød at løsne rebet.
Dani.
Din...
Din far og ...
Og din...
Og din tante og din mor kommer i fængsel, hvis du ikke løsner det.
- Gjorde de det mod dig? - Ja.
Ja, men de er forvirrede. De har fat i...
De har fat i den forkerte. De forveksler mig med en anden.
En anden slags person. Men jeg har ikke gjort noget galt.
Hvorfor sagde du ikke det til dem?
Det gjorde jeg, men din far vil ikke...
Han vil ikke lytte.
Han råber bare.
Jeg er lidt bange, ærligt talt.
Det er min skyld.
Jeg sagde til Lide, at hun var irriterende, og hun gik.
Det er ikke din skyld. Løsn rebet, så leder vi efter din kusine.
Jeg kender skoven som min egen bukselomme.
Kom nu, Dani.
Vi skal køre.
- Nej. - Jo.
Vi må presse ham til at fortælle sandheden.
Hvordan presse ham?
Hvad, hvis han allerede taler sandt?
Hvad så? I tager måske fejl.
Han var sammen med Gus den nat, han tilbragte i skoven.
- Hvad? - Santi var der.
- Med min bror? - Luis.
Min bror?
Luis.
Dani, lad os løse det, du og jeg.
Tak, Dani.
- Ring til politiet. Tag Dani med. - Nej.
- Jeg fortsætter. - Nej. Kom nu.
- Tag Dani med. - Nej. Kom med.
Kom med os! Der er brand!
Tak.
Dani!
Dani! Dani, hvor er du? Dani!
Tak.
Åbn den!
Åbn den forbandede dør!
Drengen er her! Åbn!
- Åbn den! - Hvad?
Mara, luk mig ud!
- Dani? - Åbn døren!
Han var ved at slippe væk.
Jeg får ham til at tale. Vi må presse ham.
- Åbn! - Få ham til at tale.
Åbn den forbandede dør! Luis!
Du kommer ikke ud!
Jeg presser ham, indtil han taler.
- Det gør han. Vent og se. - Far!
- Min dreng? - Luis, han er her!
- Dani? - Åbn!
Hvad er...? Dani... Hvorfor er min søn derinde? Dani!
- Jeg har din søn! - Hvorfor er Dani derinde?
- Santi. - Dani!
- Hold op med at råbe. - Hvad?
- Hold op med at råbe! - Hvorfor er du der?
- Dani! Min dreng! Er du okay? - Jeg er her, far.
Rolig.
Rolig, min dreng. Hold dig fra ham.
- Nøglerne. - Nej.
- Hvad? - Jeg har din søn, Luis. Åbn op.
- Nøglen. - Han gør ham ikke fortræd.
- Giv mig nøglen. - Han gør ham intet.
- Luis! - Giv mig nøglen.
Nej!
Jeg vil vide, hvor hun er.
Du låste min søn inde med den skiderik.
- Giv mig dem. - Han gør ham intet.
Han skal sige, hvor min datter er!
- Er du skør? - Jeg har en skruetrækker!
Luk op!
Jeg åbner døren!
Hvis du sårer min søn, så er du død.
- Hør her, Luis. - Hør her. Gør ham ikke fortræd.
Tag mig, ikke ham.
- Nej. - Tag mig.
Luis, hør her.
Gå til side. Jeg kommer ud med drengen.
Hold ham ude af det.
Vær rolige.
- Dani, skat. - Hallo!
- Min dreng. - Kom ikke nærmere!
- Kom her. - Hold dig væk!
- Undskyld, far. - Undskyld.
Det er okay, min dreng.
Jeg er så ked af det.
Jeg dræber svinet.
Gør mig ikke fortræd.
- Gør ham ikke fortræd. - Bliv der.
- Han er et barn! - Stop!
- Slap af. - Dani.
- Ind.
- Stå derovre. - Okay. Sådan.
- Dani, det er okay. - Vær rolige.
- Sådan. - Han har intet gjort.
- Han er et barn. - Kom nu.
Slip ham!
Hold jer væk!
Bliv derinde!
- Bliv derinde! - Slip ham.
Dani, skat, jeg er ked af det.
Det er okay, min dreng.
- Dani. - Vi bliver. Slip ham.
- Slip ham. - Luis, bliv der.
Lad ham være.
Hør her.
Jeg skal bruge bilnøglerne.
Giv mig bilnøglerne.
Lad være. Han kører ham væk.
- Santiago, kom nu. - Giv mig nøglerne!
Jeg har dem ikke!
Jeg ved ikke, hvor jeg lagde dem.
Kom nu.
Slip ham. Han er uskyldig.
- Slip ham! - Slip ham!
Slip ham nu!
- Nej! - Nej!
Bliv der, eller jeg gør ham fortræd! Mara, bliv ved døren!
Pis!
Bliv der! Luis!
Vi bliver her, men tag ham ikke!
Slap af. Gør ham ikke fortræd.
- Lad være! - Nøglerne er i bilen.
- Hvad? - Nøglerne.
Han kører med ham.
- Mor! - Nej!
- Nej, Dani! - Stille!
- Dani! - Bliv der!
- Jeg river dine øjne ud. - Ind. Undskyld.
Santi, du må ikke. Han tager ham!
- Spænd selen. - Nej!
- Hallo! Nej! - Stop!
- Dani! - Mor!
- Nej! Dani! - Mor!
Santi!
- Dani! - Dit svin!
Dani!
Mor!
Okay, Dani. Ud af bilen.
Løb tilbage til dem!
Okay? Ud af bilen.
Ud, Dani!
Dani, kom ud!
Kom ud!
- Dit svin! - Nej!
Stop! Luis, stop! Stop!
Santi, nej!
Santi, stop! Luis!
Stop så!
Stop! Santi, stop!
Lad ham være!
Nej!
Det er okay. Er du okay?
Luis!
Undskyld, Luis. Undskyld.
Nej...
Stop! Nej! Hvad laver du?
- Nej! - Hvad ville du med min søn?
Nej!
- Luis! - Hvor er min niece?
Jeg ved, hvor Lide er!
- Jeg ved, hvor Lide er! - Stop.
Han ved, hvor hun er.
- Jeg siger det. - Hvor er hun?
- Hvor er hun? Sig det. - Jeg siger det til politiet.
- Hvad? - Nej.
- Nej, sig det. Hvor er hun? - Jeg siger det kun til politiet.
- Sig det! - Jeg siger det kun til politiet.
- Fortæl mig hvor! - I skoven.
- I skoven? I live? - Ja.
- Hun er i live, Elena. - Hun er i live.
Hun er okay. Vis mig det.
Kom nu!
Rejs dig op. Kom så!
- Hvilken vej? - Herovre.
Ligeud?
Den vej?
Tag Dani.
Er vi ikke tilbage om to timer, så ring til politiet.
- Vi kører tilbage i hans bil, okay? - Okay.
Her.
Hvilken vej?
- Hvilken vej? - Ligeud.
Sig det.
Vi gjorde det, vi var nødt til.
Hold kæft!
- Jeg er bange for dig, Luis. - For mig?
Vi finder Lide, okay?
- Hvor er hun? - Lige her! Vi er så tæt på!
- Han fører os mod branden. - Stop!
- Hvor er min datter? - Hør efter.
- Hvad? - Hvad?
Jeg er ked af, at I lider. Jeg er virkelig ked af det, men...
Hvad?
Undskyld.
- Luis! - Han løber!
Stop! Nej!
Jeg kan ikke se ham!
Hvor blev han af?
- Mara! - Luis!
Mara!
Luis!
Mara!
Hjælp!
Lide.
Lide!
Råb igen!
Herovre!
Jeg er her!
Lide, råb!
Jeg er her!
Lide!
I et hul.
Jeg er her!
Lide.
Jeg er her.
Lide!
Lide, se på mig.
- Det er Santi. Se. - Jeg sidder fast. Jeg kan ikke bevæge mig.
- Lad mig se. - Hjælp.
Giv mig din hånd.
Kom så! Giv mig din hånd!
Sådan. Stræk den. Tag min hånd!
- Træk hårdt! - Giv mig din hånd.
Jeg kan ikke nå. Skub den væk.
- Jorden. - Det kan jeg ikke!
Kom nu! Jeg når dig!
- Jeg kan ikke! - Jo, du kan!
Jeg kan ikke nå!
Kom så!
- Vent. Jeg henter en gren. - Nej!
- Jeg er snart tilbage, okay? - Kom tilbage!
- Lide, vent. - Jeg kan ikke.
Nu!
Sådan. Du kan godt. Træk hårdt.
Okay. Kom så.
Jeg har dig.
Sådan.
Lide.
Lide?
Kan du høre mig?
- Hey! - Nej!
- Mara, nej!
- Mor? - Min elskede.
Er du okay?
- Mor. - Er du okay?
- Mor! - Hvad?
Hvad er det?
- Jeg vidste ikke, hvor du var. - Mor!
Undskyld.
Mit ben gør virkelig ondt!
Det er overstået, skat. Du er okay.
Her. Dæk dit ansigt. Kan du gøre det?
Okay? Ja? Sådan?
Kom. Så går vi.
Vi er der næsten.
Hvad med Santi?
Gjorde han dig noget?
Jeg faldt.
Jeg faldt
ned i et hul.
Der var så meget jord. Jeg kunne ikke komme op.
Hvad?
Jeg blev jagtet af en bjørn.
- Og jeg faldt. - Hvad?
Jeg kunne ikke finde huset.
Lide.
Han...
Han skubbede dig ned i hullet, ikke?
- Ikke? - Nej.
Santiago. Jo, det gjorde han.
- Han reddede mig. - Han skubbede dig.
Han reddede mig.
Hvad...
- Skubbede han dig ikke? - Nej.
- Faldt du selv? - Ja.
Lide, det er vigtigt, at du fortæller mig, om Santi gjorde dig fortræd.
- Gjorde han dig noget? - Nej.
Godt.
- Mara! - Luis.
- Lide!
Lide!
- Er hun okay? - Hun er okay.
- Er du okay, skat? - Ja.
Er du okay, min elskede? Hvor var hun?
- Hun faldt. - Hvor?
Ned i et hul, men hun er okay.
- Ned i et hul? - Ja.
Er hun såret? Hun er såret.
- Hun troede, der var en bjørn. - Var det Santi?
Nej, hun faldt. Hun skal på hospitalet, men er okay.
- Jeg fryser. - Lad os komme væk.
- Ja. - Hun har brug for en læge.
- Lad os komme væk. - Det er okay.
- Vi følger brandvejen hjem. - Kom.
Vi er her nu.
- Bilnøglerne? - Jeg har dem.
- Tjek, om den er åben. - Det er den. Det er overstået, skat.
Sådan.
- Hent noget vand. - Ja.
- Og tæpper. - Kommer.
Skat.
Det er overstået. Gør dit ben ondt?
- Ikke så meget nu. - Nej?
Har du ondt i hovedet? Gør det ondt nogen steder?
- Nej? - Jeg fryser.
Din onkel kommer med tæpper.
Jeg elsker dig.
- Jeg elsker dig. - I lige måde.
Jeg elsker dig.
Skat...
Din onkel kører dig på hospitalet, så lægen kan se på dig.
Og alt skal nok gå.
Han passer på dig.
- Mara? - Jeg er tørstig.
Ja, skat.
Sådan.
Vent. Rolig, skat.
Rolig.
Sådan. Hvor er din mor?
Hvor er din mor?
Hun gik.
- Hvilken vej? - Ligeud.
Ind i skoven?
- Ja. - Ja?
Mara!
Lide, hey.
Lide, fald ikke i søvn, skat.
Se på mig, Lide.
Bliv her.
Lide, vågn op.
SKADESTUE
Hvor er Mara?
Er I i familie?
Nej, jeg fandt ham på vejen.
Kan du høre mig? Forstår du mig?
Hvorfor gik du på vejen?
- Hvad skete der? - Hun blev væk i skoven.
Hun har indåndet røg. Hun faldt ned i et hul.
- Hun havde intet vand. - Kan du høre mig? Se på mig.
- Hun reagerer. - Hun slog hovedet her.
Røntgenbillede af armen.
- Hvornår fandt du hende? - For en time siden.
- Hvor gammel er hun? - Otte.
- Hvad er der sket? - Indånding af røg.
Jeg henter dr. Bautista.
Tjek hendes puls og blodtryk.
Du må ikke komme ind. Vi kommer ud.
Kan du høre mig?
Hvad hedder du?
- Santiago. - Santiago, hvorfor gik du på vejen?
Hvad skete der? Gør seng fire klar.
Normal pupilreaktion.
- Har du smerter? - Overalt.
- Overalt? - Ja.
- Du får en IV, okay? - Ja.
- Jeg er svimmel. - Læg dig ned.
Giv ilt.
- Vægt? - Nitten kilo.
- Hvad hedder hun? - Lide.
Lide, kan du åbne øjnene?
- Hun har indåndet for meget røg. - Iltmætning 95.
Træk gardinerne for. Og luk døren.
Skat, vi fandt Lide. Vi er på hospitalet og...
Jeg sender dig adressen.
Du skal komme.
- Godaften. - Hej. Hvordan går det?
- Har I ringet? - Ja, det var os.
- Hvilken vej? - I observationsområdet.
Kom med mig.
Santiago.
Ring til radiologi og bed om en CT-skanning.
Undskyld.
- Kom ind. - Vil du give os et øjeblik?
- Værsgo. - Tak.
Jeg ved ikke... Undskyld.
Tilgiv mig.
Undskyld.
Hvordan har du det, Santiago?
Hvad der end skete, så er du i sikkerhed nu.
Kan du fortælle os, hvordan du fik sårene i ansigtet?
Det var ikke...
Undskyld, jeg...
Undskyld. Det var ikke meningen. Undskyld.
Undskyld.
Det var en bjørn.
En bjørn?
Ja.
Ja, jeg blev angrebet
af en bjørn i skoven.
Den ville nok
beskytte sine unger eller...
Eller det troede den.
Hun kunne ikke tales til fornuft.
- Hr. Serrano. - Hvordan har min niece det?
Bare rolig. Kom med mig.
- Kom. - Er hun okay?
Hun er bedøvet, men hun er stabil.
Så du vil ikke anmelde det?
Nej.
Kan du forestille dig en bjørn i fængsel?
Lide, skat. Hvordan har du det?
Benet er brækket, og hun slog hovedet, men hun er okay.
Hvordan har du det?
Fint.
Undskyld, at jeg var led mod dig.
Det er okay. I lige måde.
Du må ikke være her.
Det er farligt. Kom.
Kan du høre mig?
- Hvor er min datter? - Den forsvundne piges mor?
Vi har fået besked om, at hun er på hospitalet.
Mit hus. Kan I sikre jer, at det ikke brænder?
Bare rolig. Branden er under kontrol.
Kom så!
Jeg har en blomst til Lide.
Det er en brandlilje.
Den vokser kun efter en brand, i asken.
Jeg tænkte, at hun ville have den.
Nå, men...
Santiago.
Ja?
Hun bliver glad for den.
Tak.
BRANDVEJ
Tekster af: Mila Tempels