Downloaded from YTS.BZ
PRŮSEK JE PRUH LESNÍ PŮDY BEZ STROMŮ...
Official YIFY movies site: YTS.BZ
...MÁ SLOUŽIT K ZABRÁNĚNÍ ŠÍŘENÍ POŽÁRU.
Ahoj, co se děje?
- Slyšíš mě? - To znám.
- Na výletě? - Kouknu do diáře.
- Bude to v pondělí. - Zkusím to tam nacpat.
- Nešla jsem tam. - Prostě odejdu!
PRŮSEK
- Jsme tady. Pojďte. - Pojďte.
Dani, pomoz matce.
- Děcka, pomozte mi, ano? - Lide, máš všechno?
- Tady, Lide. - Můj kufr.
- Dobré ráno, Maro. - Ahoj.
Chtěla jsem to tu nafotit a nechat vás dobalit.
- Dobře. - Nábytek vypadá skvěle.
- Byl by tak za dalších 20 000. - Jo, jasně. To zní dobře.
Vaše klíče. Přijdu pro ně, až skončíte.
- Jsem Luis. - Díky.
- Marin švagr. - Těší mě.
Nedělejte si starosti. Prodám to rychle. Je to krásný dům.
Fajn, jsme připravení.
- Závod! - Mám žízeň.
Musíme balit.
Tak bal. Nebylo to tvoje?
Nevím, jak se to používá.
Uděláme krabici jakože na charitu, ale půjde to do skladu a vyhodí se to.
„Charita.“ Fajn.
- Neházej. - Napodobuje mě.
Jestli si nechceš hrát...
- Chci. - Tak hraj.
- Dani, pomoz mi. - Mami, kdy půjdeme do lesa?
Později, broučku. Musíme uklidit a najíst se.
Dobře, ale slibuješ?
Slibuju. Tak upaluj. Dani, běž si hrát se sestřenkou.
Tohle může do skříně.
- Chceš to? - Jo, patřilo to rodičům.
- Tohle brácha miloval. - Pojď.
Maro, tahle je jako nová.
- Nenecháš si ji? - Ne, nemám ráda vesty.
Pokud ji ty nebo Luis chcete... Ale budu ráda, když už ji neuvidím.
Asi jsi to ztratila.
Máš babu!
Až Mara vychladne, bude toho litovat.
Víš, co si myslím.
Nemůžeme předstírat, že neexistoval.
Zbavit se domu, oblečení... Byl to i tvůj bratr.
Smutku by se mělo čelit.
- Ne před ním utíkat. - Myslím, že přesně o to se tu snažíme.
My všichni.
Teto!
- Koukni na to! - Dani.
Tak koukej ty, mami!
Dobrota. Umíral jsem hlady.
Proč ten dům prodáváte? Mám ho rád.
- Já bych si ho nechal. - Taky ho mám ráda. Ale umřel tady táta.
Lide.
Proto ho neprodáváme.
Lide, podívej se na mě.
Prodáváme ho, protože si koupíme krásný dům,
nádherný dům u pláže.
- Vedle nás. - Přesně.
Budeme trávit svátky společně.
- To zní fajn. - Už jsme to řešili.
- Ale já mám rád les. - Můžeme sem jezdit na výlet.
- Přesně. Sbírat houby. - Jo.
Když jsou zvenku hladké a bílé...
Tak jsou jedlé.
A ty červené s bílými tečkami, ty jsou...
To je ten soused?
- Ty tu nerostou. - Ahoj, Maro.
Santiago, ahoj.
- Jak je? - Máš se?
- Pojď dál. - Jo?
- Samozřejmě. - Ahoj.
- Sedej. - Je mi fajn.
- Ahoj. - Právě jsem jedl a mám práci.
Je tu celá rodina.
- Můj švagr, Luis. - Ahoj.
- Gustavův bratr. - Známe se.
Jeho ženu Elenu neznáš.
- Osobně ne. - A Daniho.
- Ahoj. - To je synovec.
- A Lide. - A Lide.
Pro Lide mám dárek. Můžu jí ho dát?
- Je to motýl. - Jasně. Do toho.
Ahoj, Lide. Něco jsem ti přinesl.
- Motýlek z lesa. - Jasně.
- Jak se říká, Lide? - Děkuju.
- Díky. - To nic.
- Tak jo. - Viděl jsem, že nosíte krabice.
Jo, prodáváme dům. Odcházíme. Dnes je poslední den.
- Jasně. - No jo.
Kdybyste potřebovali pomoc...
- Jasně. - Děkujeme.
- Moc děkujeme. - Dobře. Mějte se.
- Opatruj se. - Taky.
- Ahoj, Santiago. - Čau.
- Měj se. - Ahoj.
Tak zatím.
Vypadá mile, co?
Jo.
My jsme se moc nesblížili, ale Gustavo s ním trávil čas.
Viděl nás celé ráno tahat krabice.
- A pomoc nabídne teď. - Luisi...
Až odjedeme,
bude se ptát: „Nechcete pomoct? Jsem tady a voním vonnými tyčinkami.“
Ono sněží?
Požár už pohltil přes tisíc hektarů lesa,
hasiči se snaží dostat plameny pod kontrolu.
Dlouhotrvající a intenzivní sucho...
To je spousta hektarů.
...zvyšuje rychlost šíření požáru.
Pokud se vítr neobrátí, měl by být požár do půlnoci pod kontrolou.
Také je naděje, že průsek,
který byl vytvořen koncem léta, zabrání šíření plamenů směrem k...
Průseky nefungují.
To je prozatím vše. Spojíme se s naším zpravodajem...
Sbalíme se a jedeme.
- Průseky nefungují. - Ale mami.
- Nezůstaneme přes noc? - Ne.
- S Danim vyklidíme dílnu. - Určitě?
- Vy si vezměte pokoje. - Nemusíme spěchat, ale...
- Bude to dobrý. - Pojedeme domů.
- Pojedeme. - Jo.
Všechny krabice nezalepím.
- Jdeme. - Kdyžtak se zastavíme jindy.
- Proč strejda vyřezal tolik medvědů? - Protože je měl rád.
Tvůj strýc miloval hory. Trávili jsme tu dovolené.
Když medvědi zmizeli, mrzelo ho to.
Vezmeme je domů, musíme je zabalit.
- Tohle by mohlo stačit. - Tati.
- Co? - Tady umřel?
Přesně tak.
Chtěl tu strávit poslední hodiny.
Proto jsme tady my dva.
Aby tu nemusela být teta. No tak.
Ty vezmi tuhle. Ostatní zabalím později.
- Uneseš to? - Jo.
Jo? Dobře.
- Tohle můžeme vyhodit. Není toho víc? - Ne.
To je poslední.
Vyhodíme to.
A tohle taky.
Lide, máš moji kostku?
Ne. A stejně bych ti ji nedala.
- Ukaž. - Ne, je můj.
- Našla jsem ho. - Už zase.
- To ne. - Pořád je po tvém.
- Kde je moje kostka? - Nevím.
Řekla jsi, že bys ji nevrátila.
- To ne. - Ale jo.
Půjč mi ho.
- Ne! - Ale jo!
- Našla jsem ho! - Dost!
- Jsi otravná! - Tak jdi pryč!
- Tohle je můj dům. - Teď už ne, Lide.
Ten dalekohled si sežer.
Pokud nic z toho nechceš, rozdám to.
Mami, koukej, co jsem našla. Naplním si čutoru a jdeme.
Lide, to nejde. Les hoří, musíme odjet.
- Měly jsme se společně rozloučit. - Nejde to.
- Je to nebezpečné. - Slíbila jsi to.
Ano, broučku, ale v lese hoří.
Shoří i chajda?
Neshoří, protože oheň je daleko, ale musíme se sbalit a jet.
- No tak. - Mně ten oheň nevadí.
Měly jsme jít do lesa a společně se rozloučit.
Já vím, ale les hoří.
- Společný rozloučení! - Prosím, to stačí.
Měly jsme se rozloučit!
- V lese hoří. Neblázni. - To je fuk!
Je mi fuk, že je ti to fuk. Sbal si věci!
- Lhářko! - Sbal si věci!
- Ne! - Opakovat to nebudu.
Běž!
A věcmi se nehází!
- Mám si s ní promluvit? - Ne.
Ztěžuje mi to.
- Maro... - Co?
Co je?
I ty fotky?
SKLAD
Byli jste spolu celý život.
Právě.
A stejně se rozhodl nebojovat do konce.
Ani kvůli nám.
- Vyklidím kuchyni. - Jo? Tak...
Dani, pomoz nám.
Hodně nám pomáhá.
- Je čas jít. - Je to všechno?
- Auto je naložené. - Dobře.
Můžeme, Dani?
Kde máš sestřenku? Dani, kde je?
Nevím.
- Všechno? - Jo, můžeme.
Lide, broučku, jedeme.
Lide.
Nenechal jsem tam bundu?
Nevím. Možná v ložnici?
- Dani, připoutej se. - Tam sedí Lide.
Nemůžu najít Lide. Dani, kde máš sestřenku?
- Nevím. Někde. - Kde, někde?
Jak to mám vědět?
- Luisi... - Už jdu.
Jdu tam.
Lide?
Není tam. Určitě šla do chajdy.
- Není tam? - Je v chajdě.
Řekla jsem, ať tam nechodí, ale...
- Dojdu pro ni. - Jdu taky.
- Co když se vrátí? - Zařídím.
No tak. Počkáme uvnitř.
- Santi. - Jo?
- Neviděl jsi Lide? - Viděl.
- Kde? - Teď byla v chajdě.
- Já to věděla. - Víte, že hoří?
- Víme, díky. - Jo.
Jasně.
Lide.
- Lide! - Lide!
Lide!
Maro, co se děje?
Lide v chajdě není.
To je divný. Byla tady.
Určitě?
Jo, před chvilkou.
- Uvnitř? - Jo, tamhle.
Luisi, zavolej Eleně, jestli nepřišla.
Ano?
- Ahoj, lásko, není s tebou? - Ne.
- Ne, není tady. - Ne.
Lide!
- Lide! - Lide!
Lide!
Kde je, Luisi?
- Není v chajdě, kde může být? - Nevím.
Lide!
Všechno tu vypadá stejně.
Lide!
Luisi, zavolej Eleně, prosím.
Asi zabloudila.
Ne, není tady. Asi se ztratila v lese.
- Lide, prosím! - Neslyším tě, slyšíš mě?
Lide!
Broučku, tohle nedělej. Tohle mi nedělej.
- Lide! - Lide!
Lide!
- Lide! - Lide!
Lide!
Dobrý den.
- Dobrý den. - Dobrý den.
Dobrý den. Jsem seržant Revuelta.
- Z pohřešovaných osob, to je Baranda. - Jsem Lidina matka.
- Já jsem strýc pohřešované. - Já jeho žena.
- Dobře, takže vaší dceři je osm let? - Skoro devět.
Kdy jste zjistili, že zmizela?
- Po obědě. - Ano.
- Kdy to bylo? - Kolem 15:00.
Omluvte mě na moment. Santiago!
- Můžeš sem? - Co měla na sobě?
- Na chvilku. - Světlé oblečení.
- Jo, světlemodrou bundu. - To je náš soused.
Dobré odpoledne.
On ji viděl naposledy. V chajdě, co postavila s otcem.
A její otec je tady?
- Ne, můj bratr zemřel. - To je mi líto. Viděl jste ji naposledy?
- Ano. - Mluvil jste s ní?
- Jo. - O čem?
No...
- O ničem zajímavém. - Vážně?
Nechovala se třeba divně?
Nebyla nervózní?
Zdálo se mi to zvláštní kvůli tomu požáru.
Pak jsem si všiml, že je v klidu, tak jsme si popovídali.
Zdálo se, že to zpátky zvládne sama, tak jsem odešel.
Nezdálo se vám zvláštní, že je sama v lese?
- Ne. - Proč jste byl u té chajdy?
Dělám na Životním prostředí.
- Mám na starosti průsek. - Pánové.
- Jasně. - Taky...
Promiňte. Tohle je Lide. Měří 125 cm. Má ofinu, je jí osm...
Dáte nám nějaké její oblečení? Něco, co jí patří? Pro psovody.
- Jistě. - Dojdu pro to, ano?
- Jo. - Dobře.
- To nic. - Přines její pyžamo.
- Dobře. - Nevyprané, prosím.
Její pyžamo, Eleno.
Zrychlili jsme postup kvůli požáru v oblasti.
- Jasně. - Ano.
- Jedou sem posily. Hledat budeme i my. - Nejspíš se jen trochu zamotala.
Určitě bude někde poblíž.
Děkuju.
Jak víte, probíhá evakuace,
budete to tu muset opustit a jet domů.
Jakmile se dcera najde, pojedeme.
Oheň se blíží. Je to nebezpečné.
Proto nemůžu odjet bez ní...
- Budeme vás průběžně informovat. - Pane...
Musíme vás ale co nejdříve dostat pryč.
Promiňte, to...
Během pár hodin dojde k uzavření silnic.
Bez své osmileté dcery odjet nemůžu.
Paní, chápu, že jste rozčílená...
- Nechápete. - Ale ano, chápu.
Vy to nechápete.
Bez své osmileté dcery odjet nemůžu.
- Je to rozkaz. - Dobře, tak...
Musíme se řídit předpisy. Okolnosti...
- Odjedeme. - Jak se...
- Revuelta. - Revuelta.
- Omlouvám se. Nebojte. - Ale budete ji hledat?
- Opusťte oblast. - Ano.
- Rozumíte? - Rozumíme.
Uděláme, co budeme moct, abychom ji našli.
Jmenuje se Lide. Rozumíte?
- Lide. - My víme.
Můžu něco udělat?
Oblast musíte opustit i vy. Znáte to tady, ale dodržujeme předpisy.
- Jasně. - Kolegyně se vám ozve.
To nic. Je jen nervózní.
Dobře. Díky.
Zatím. My děkujeme.
Dani, běž k Lide do pokoje.
Za chvilku přijdu.
To nic.
Zůstanu.
Je mi fuk, co říkali. Zůstanu tady, vy jeďte.
Luisi, v lese hoří. Eleno, je to nebezpečné.
- Oheň je daleko. Můžeme se chvíli zdržet. - Vážně nemusíte.
- Eleno, Luisi, hoří. - Ne.
- To nic. - Ne. Maro.
Ona se objeví. Najdou ji.
- Samozřejmě. - To nic.
- Vy odjeďte. - Ne.
Nařídili nám...
- Zůstaneme. - Jasně.
Nebudeme se moct vrátit.
- Uzavírají silnice. - Zůstanete?
Oheň je ještě daleko. Zůstaneme.
- Rozhodně. - Budeme s tebou.
- Eleno, víš to jistě? - Zůstaneme.
- Neopustíme tě. - Ne.
- Děkuju. - Držíme při sobě.
No tak! Pohyb!
Hlídejte to!
- Zvyšte tlak! - No tak!
Jmenuje se Lide. Měří asi 125 centimetrů.
První skupina s Revueltou. Druhá s Castrem, třetí se mnou.
Čtvrtá skupina, Portillo. Pohyb!
- Pohyb! - Jdeme na to!
Lide!
Zlato.
Taky ji chci hledat.
To nemůžeme, zlato.
To je práce policie. My musíme zůstat tady.
Lide si najde cestu zpátky.
Určitě?
Určitě.
Určitě. Musíš věřit.
Lide!
Zkontroluj to tamhle.
Kolem chajdy.
Sekce jedna čistá.
Lide!
Lide, broučku!
Lide!
Je tu moc kouře. Vítr se obrátil.
- Lide! - Lide!
Tamhle!
Je tam spousta kouře.
Oheň a kouř není totéž.
Pořád ten požár sleduju.
Koukej, jak je daleko. Najdou Lide a my pojedeme domů.
- Lide! - Jdeme!
Sekce jedna čistá, jdeme na západ.
- Viditelnost je špatná. - Pohyb!
Psi nemůžou pokračovat.
Čekáme rozkazy z velitelství. Budeme vás informovat.
Neměla jsem na ni křičet.
Nenávidím tenhle barák a debilní les.
Chce mě připravit o všechno. Proč?
Ta noc, kterou Gus strávil sám v lese, ho změnila.
Pak už nebyl stejný, prostě...
- Vzdal to. - Ne, Maro.
- Ano, léčba existovala. - Ne.
Léčba existovala. Ale on se tím nezatěžoval.
Byla experimentální. Nechtěl být pokusný králík.
To si myslíš ty.
- I on. - Lásko...
Je to na hovno.
Kdyby tu byl, přesně by věděl, co dělat.
Ano?
- Co... - Policie?
Promiňte...
Promiňte, neslyším vás. Co říkáte?
Ne.
- Co se děje? - Ukaž.
- Co se děje? - Haló?
Zopakujte to. Co říkáte?
To je směšný.
Jasně.
- Co je? - Počasí se změnilo.
Vítr se obrátil, tak pozastavují pátrání.
Až se podmínky zlepší, vrátí se a budou pokračovat.
- To je všechno? Neříkali ještě něco? - Že musíme okamžitě pryč. To říkali.
Půjdeme ji hledat. Když ne oni, tak my.
- Jasně. - Najdeme ji.
Jo. Jdu hledat svoji dceru.
Luisi.
Je to nebezpečný.
Ten požár pořád sleduju.
Když to bude nebezpečný, dostanu vás pryč, ano?
- Vezmu Daniho. - Ne, lásko...
Nechala bys nás tu bez auta. A když se Lide objeví, nikdo by tu nebyl.
Zůstaň tu. Když se to zhorší, vyzvednu vás oba.
- Fajn. - Dobře?
- Dobře. Fajn. - Neboj.
Luisi, dojdu pro Santiho auto.
Zeptám se, jestli nám ho půjčí. Eleno, kdyby se vrátila, zavolej.
- Jasně. - Díky.
- Až se Lide vrátí, odjedeme. - Ano.
Santi?
Santiago?
- Jo? - Santiago?
- Co se děje? - Tady Mara.
- Promiň. - Ahoj.
- Policie odvolala pátrání. - Slyšel jsem to z vysílačky.
Můžeme si půjčit auto k prohledání lesa?
- Naše ne... - Samozřejmě.
- Ano. - Děkuju.
Pojedu taky.
- Není třeba. - Ne, přidám se.
- Už jdu. - Čím víc, tím líp.
Pohyb.
Počkej.
Tenhle...
- Santiago? - Jo?
Můžu se kouknout u tebe?
- To se asi... - Jenom... Jen mě napadlo, že možná...
Možná se tam schovává.
Třeba není v lese a...
To bych si jí všiml.
Třeba ne.
Uklidnilo by mě, kdybych se mohla kouknout.
- Byla na mě naštvaná - Jo, jasně.
- Do toho. - Děkuju.
- Promiň. - Pojď dál.
- Děkuju. - Promiň.
To nic. Tohle je obývák.
- Promiň, já... - Ne, to je v pohodě.
- Můžu kouknout... - Jasně.
- Omlouvám se, jen... - Tak jo.
Promiň.
- To je koupelna. - Můžu?
Jasně, jdi dál.
Tady je vysílačka...
- Poslouchal jsem... - Jasně.
Můžu se podívat tam?
To radši ne.
- Proč? Bude to jen chvilka. - Tam rozhodně není.
Je to část mého... Byl bych radši, kdyby ne.
Co je to?
To je...
- Houbičky, jen... - Drogy?
Ne, psilocybin. Je to psilocybin.
- Je to spíš... lék. - Na co?
Věci, co konvenční medicína nevyléčí. Dělával jsem...
Hodně to pomáhá.
Proč jsi neodjel?
Nevím.
Nemám kam jít.
Lide je určitě v lese.
Luisi.
Průsek bude fungovat.
Co se děje?
Co je?
Co se stalo?
- Něco nehraje. - Co?
- Je... - Co?
- Co se děje? - Je to divný. Luisi!
- Proč mě tam nepustil? - Kam?
Nenechal nás kouknout do jedný místnosti. Byl nervózní. Bylo to vidět.
- Je to divný. - Zamysli se.
Potkal Lide, venku hoří, ale nevzal ji zpátky?
Třeba tehdy o požáru nevěděl.
- To ne. - Zamyslíme se.
- Volám policii. - Není signál.
Internet taky nejde.
- Není to jen u tebe? - Ne, není signál.
- Co ty? - Jak dlouho?
Asi pět minut.
Vrátíme se k němu, přesvědčíme ho, aby nás tam pustil.
Proč to nejde?
- Nefunguje to. - Co chystá?
On odjíždí?
Odjíždí.
- Santiago! - Zkoušej to dál.
Jo, ale jsme odříznutí.
- Santi! - Ano.
Počkej. Santi.
- Počkej. - Jo.
- Kam jedeš? - No...
- Co? - Pro Lide.
Ty víš, kde je?
Nejspíš je v lese.
Nastupte, jestli chcete. Tak...
- Jedeme. - Jasně.
- Bude v lese. - Jedeme s tebou.
No tak, Maro, nastup.
- Ještě jsou tu medvědi? - Cože?
- Jsou v lese medvědi? - Ne, ta mapa je stará.
- Žádní medvědi. Počkat. - Co je?
Stmívá se, budete potřebovat baterky.
- Hned se vrátím. - Jdu taky.
Ne, ty zůstaň. Klíče.
Zůstaň v klidu.
Není to Lidin náramek?
Co?
Vidíte? Byla to rychlovka. Je to důležitý. Když se setmí...
Jedna pro tebe, Luisi. Jedna pro tebe, Maro.
Pátrání bude čím dál těžší.
- Ztrácíme čas... - Počkej. Vypni to.
- Co? - Zhasni motor.
Dělej.
Co prosím?
Dej mi klíčky.
Co se děje?
Co to znamená? „Odlehlá oblast. Bezpečná oblast.“
Co je to za mapu?
To jsou poznámky kvůli...
Víte, jak jsem mluvil o psilocybinu?
Dělám na Ministerstvu životního prostředí,
ale taky dělám rituály v odlehlých oblastech.
Santiago, kde je moje dcera?
- Byl tady. - Jasně.
- Dala mi ho v chajdě. - To není možný. Lžeš.
Nikdy si ho nesundala. Nikdy, dostala ho ode mě.
- Nemohla ti ho dát. - Bože.
Chci se k tobě kouknout. Dej mi klíče.
Dej mi klíče.
- Hej! - Dej mi klíče od domu!
Dej jí je.
- Klíče! - Dělej.
- Dobře. - Nech ji, ať se tam koukne.
Seru na klíče!
- Lide! - Maro!
- Nepřibližuj se. - Prosím.
Otevři! Lide!
Stůj. Dej mi ty klíče.
- Lide! - Luisi...
Lide!
Naval klíče.
Ne! Dost! Maro!
- Ať se tam podívá. - Lide!
No tak, Luisi.
Žádný blbosti!
Sleduju tě.
Maro? Maro!
- Otevři ty dveře, Santiago! - Maro.
- Udělej, co říká. - Jasně.
- Otevři! - Lide tam není.
- Otevři ty dveře, Santiago. - Lide je v lese.
- Udělej, co říká. Otevři. - Dobře, otevřu
- Otevři ty debilní dveře! - Dobře.
- Udělej, co říká. - Otevřu je.
Co to je?
- Co to má být? Co to... - Tvoje dcera tu není.
Co...
Co to je? Co jsi zač?
To je...
Co je to?
- Co je to za krámy? - To...
Kde je Lide?
Co je tam? Co je to za místnost?
To je můj meditační prostor.
- Ne. - Lide!
Zasraný dveře.
Otevři je. Otevři je, Santiago.
Udělej, co říká.
- Prosím. - Fajn.
- Otevři. - Fajn. Tady.
Do toho.
Jdi dál.
Vidíte?
Není tady. Říkal jsem to.
- Kde je moje dcera? - Tady ne.
Nic jsem jí neudělal, Maro. Ztratila se v lese.
Zavolala jsem policii.
To je dobře. Já se jí totiž ani nedotkl.
- Kde je? - Já nevím.
Nevím, Maro.
Bude v lese, nebo...
- Prosím. Prosím, řekni mi, kde je. - Nevím.
- Maro. - Prosím tě. Řekni mi to.
- Maro, poslouchej mě. - Ne, kde je?
- Já nic neudělal. - Nesahej na ni.
Ne, nesahej na ni.
- Nesahej na ni. - Dobře.
Kde je moje neteř?
Měl jsi její náramek. Nechal jsi ji v chatě, v lese.
Při požáru. Nebo se pleteme?
- Mrzí mě to. - Kde je?
- Co to je? - Co?
Co?
- To je na moje rituály. - Jaký rituály?
Moje rituály. Poslouchejte...
- Nevěřím ti. - Nechte mě mluvit. Luisi, Maro.
Nikam nejdeš, dokud...
Stůj!
- Chyť ho! - Luisi!
- Nepřestaneme, dokud neřekneš, kde je. - Luisi, svaž ho.
Já nic neudělal!
- Pojď sem. - Prosím, Luisi!
Nechal jsi dítě uprostřed lesa?
Jen tak jsi ji tam nechal?
Mluvíš o rituálech? To ti mám věřit?
- Tady. - Luisi!
Myslíš, že to neudělám? Kde je má neteř?
Vstávej.
Však promluvíš, uvidíš.
Přivaž ho k židli.
- Můžeš... - Kde je?
- Já nevím. - Prosím.
- Maro, já nevím. - Kde jsi ji viděl naposled?
- V chajdě. - Proč tam není?
- Protože se ztratila. - Lžeš, to by neudělala.
Jezdí sem celý život. Neztratila by se.
Kde je moje dcera? Luisi...
Prosím, udělej něco. Ať mluví.
Co je to?
K čemu to je?
Co to je? Co to kurva je?
Vyklop to!
- Kde je moje dcera? - Prostě nevím.
Kde je moje neteř? Viděl jsi ji v chajdě.
Nechal sis její náramek. Cos jí udělal? Kde je?
Kde je?
Tak kde je?
Mluv! Já tě rozmluvím!
Kde je?
- Luisi. - Kde je moje neteř? Kde?
Proč jsi nechal osmiletou holku v lese během požáru? Mluv!
Luisi!
Co to děláme?
- Co? - Co to děláme?
Dostáváme z něj, kde je Lide.
Musíme zavolat policii.
Kurva. Nefunguje.
- Co? - Není tu signál, není...
- Můj taky nefunguje. Počkat. - Co?
Dojdu pro jeho.
Luisi.
Ani se nehni.
Heslo.
- Řekni heslo. - Neřeknu.
Venku hoří.
Přestaň blbnout. Řekni mi heslo.
Jaký je to heslo, sakra?
Řekni heslo, ty zmrde!
Tak řekneš mi ho? Co?
Neřekneš? Jaký je to heslo?
Jedna...
- Jedna... - Jedna, devět...
- Devět, osm, osm? - Ano.
Maro!
Ne. Přestaň.
Co?
Neublížil jsem mu.
Přísahám. Maro.
Neublížil bych mu.
Chtěl jsem ho vystrašit, aby řekl, kde je Lide.
Ten sráč lže.
- Přestanu, jestli chceš. - Ano.
Tak jo, přestanu. Přestanu.
Přestaň.
- Musíme mluvit s policií. - Taky nemá signál.
Vysílačka.
- Vysílačka. - Jo.
Jasně.
- Co? - Nefunguje.
- Nefunguje? - Neumím to.
Tady. Baterie je tady dole.
- Haló? - Haló?
- Haló! Moment.
Slyší mě někdo? Haló? Prosím.
Ano, jsem...
Haló, jsme v lese, v domě správce.
Slyší mě někdo?
Má slabou baterii.
- Slyšíte? - Haló?
Jsem matka té pohřešované dívky.
Potřebujeme policii, prosím.
Haló?
Luisi.
Co když jí něco udělal?
Jestli ji ztratím, umřu.
To se nestane.
Nestane.
Prohledáme všechny pokoje, zákoutí a skříně.
Pojďme ji hledat.
Najdeme ji.
- Najdeme ji. - Jasně. Dobře.
Potřebujeme stopy.
- Jasně. - Něco tady být musí.
Něco, co nás k ní zavede.
Něco tady být musí.
JÁMY JAKO POSVÁTNÁ MÍSTA
ZPRÁVY JARO
BYLO TO ÚŽASNÉ. NIKDY JSEM NEBYLA TAK VYDĚŠENÁ A VZRUŠENÁ.
MĚ SE NEZBAVÍŠ.
VŠICHNI ZJISTÍ, CO DĚLÁŠ. PŮJDEŠ DO VĚZENÍ.
GALERIE
Maro.
Prosím, poslouchej mě.
Proč mi nevěříte?
Tak proč?
Kvůli lopatě?
Tvoje dcera byla sama v lese.
- Já jen... - Sklapni.
Pokud tě zajímá ten náramek, Maro...
- Ležel na zemi. - Maro!
Maro.
Nepouštěj ho.
Zkontroluj provaz.
Neposloucháte mě.
- Ticho. - Neposloucháte.
Hlídej ho. Podívám se venku.
Nenechali jste mě mluvit.
Kde je moje dcera?
- Co? - Nevím.
Nemohla jen tak zmizet, ne?
Hele, já...
Byl jsem v autě.
Viděl jsem Lide v chajdě.
Snažil jsem se ji přesvědčit, aby jela se mnou.
Viděl jsem, že je v pořádku, že potřebuje být sama, protože...
Tak jsem odjel. Moc mě to mrzí.
Sama byla hrozně dlouho, víš?
Nejspíš se hrozně bojí.
Mrzí mě to, Maro. Vážně mě to mrzí.
Měl jsem na tom trvat a přivézt ji zpátky.
To byla moje chyba. Ale to je vše. Nic jsem jí neprovedl, nic...
Nevěřím ti ani slovo.
Myslel jsem, že bude v pořádku.
Kde je moje dcera?
Přísahám, že nevím. Mrzí mě to, Maro.
Kde...
je moje dcera?
V lese.
- Ještě jednou. Kde je moje dcera? - V lese.
- Kde je moje dcera? - Je v...
Ještě jednou. Kde je moje dcera?
Kde je moje dcera?
- Kde? - V lese...
Prosím, řekni mi to! Měl jsi ji přivést zpátky.
Jestli se jí něco stalo, zabiju tě. Mohla bych tě zabít hned teď.
Promiň.
Luisi?
Co to děláš?
Podívej.
- Hele. - Co je to?
- Jeho telefon. - Co?
Ten zmrd.
- Vím, čím si procházíš. - Nevíš.
Vím, co cítíš v srdci. Vážně ano.
Už se mnou takhle nemluv. Co jsi zač?
Přestaň!
Dítěti bych nikdy neublížil.
Nezkřivil bych mu ani vlásek.
Nahraj to.
Musíš konečně přijet.
Neviděla jsem tě celý víkend!
Taky tam chci být.
No tak, pusť mě tam.
Chci, abys dorazila. Chybíš nám, miláčku.
- Rozumíš? - Uvidím ji ještě?
Řekni mi, jestli ji ještě uvidím.
Chápu, že mě kvůli tomu všemu podezíráte.
Ale je to obří nedorozumění.
Ta mapa, psilocybin. Ano, tohle dělám. Pomáhám lidem.
Provádím rituály s psilocybinem,
abych lidem pomohl opustit starý život,
spojit se s něčím novým a...
A přestaň se bát smrti.
VYUŽITÍ PSILOCYBINU U SMRTELNÝCH NEMOCÍ ZMÍRNĚNÍ ÚZKOSTI A DEPRESE UMÍRAJÍCÍCH
Ta noc, kterou Gustavo strávil v lese.
Nechtěl mě tam.
Byl jsi s ním, že ano?
- Ano. - Já to věděla.
Co jsi mu udělal?
Nic špatného.
Měla jsi ho vidět.
- Co? - Sám to chtěl.
Našel klid, Maro.
Našel klid.
Hajzle.
Našel klid, Maro.
Ne.
Eleno.
Maro.
- Ne, nech mě. - Prosím.
- Ne. - Já to udělám.
- Udělám to. - Maro!
- Maro. - Ne!
Ne! Prosím, udělám to já.
Prosím, udělám to já.
Ne.
- Ne, prosím. - Udělám to, prosím.
Ne...
To není ona.
Ty hajzle!
Ten sráč si s náma hraje!
Luisi.
Kde je ten soused?
Uvnitř.
- Svázali jsme ho. - Cože?
Ahoj, Jorge.
Vykopal jsem ti jámu na rituál znovuzrození.
Mám jich víc, ale tahle je daleko od domu.
Myslím, že její energie je pro tebe ta pravá.
Takže tak. Ukážu ti to tady.
Tak zatím.
Ahoj, Lide.
Jsi v pořádku?
Cítím kouř. Myslím, že nedaleko hoří. Cítíš to taky?
- Jsi tu sama? - Jo.
Proč jsi tu sama?
Dávám sem tátovy věci. Chceš je vidět?
- Jaké věci? - Fotky.
Jsou krásné.
- Máma je chtěla vyhodit. - Znal jsem ho.
Fakt?
Chtěl jsem mu pomoct, když byl nemocný.
- Vyléčit ho? - Přestat se bát.
Bát?
Čeho.
Že nebude s tebou a mámou.
Máma říkala,
že se táta nechtěl uzdravit.
- Říkala to tetě. - Chtěl se uzdravit.
Ale nemohl, Lide.
- Nemohl. - Jasně.
- Jo. - Myslela jsem si to.
Máma to nakonec pochopí. Jenom...
Potřebuje víc času.
Co je to za náramek?
Je tvůj?
Je, ale už ho nechci. Byl to dárek od mámy.
- Co s tím? - Nech si ho.
- Ne, je... - Dárek.
- Pro tebe. - Určitě?
- Ano. - Koukej.
- Neřekneš to nikomu? - Ne.
Řeknu, že jsem ho ztratila. Nebo že ho sebral medvěd.
Slibuješ?
Slibuju.
Nechceš svézt domů?
- Ne. - Ne?
Chci se rozloučit s chajdou.
A pospíšíš si pak domů?
- Dobře. - Slibuješ?
Udělej tohle.
Tak jo.
- Ahoj, Lide. - Ahoj.
Ne, tohle je chyba. Vy jste se zbláznili.
On lže.
Lže nám.
Co když se pletete?
- Ne. - Ano.
Musíme z něj dostat, kde je Lide.
- Ne, miláčku. - Ano.
Musíme odjet. Zavoláme policii a odjedeme.
Ahoj, Dani.
Dani.
Můžeš mě rozvázat?
Půjdeme spolu hledat sestřenici.
Prosím, rozvaž mě.
Dani.
Tvůj...
Tvůj otec a...
A tvá...
A tvá teta a máma půjdou do vězení, jestli mě nerozvážeš.
- To ti udělali oni? - Ano.
Ano, ale protože jsou zmatení. Spletli se...
Mají toho špatného. S někým si mě spletli.
S jiným typem člověka. Já ale nic neudělal.
Proč jsi jim to neřekl?
Řekl, ale tvůj otec nechce...
Neposlouchal mě.
Jenom křičel.
Vlastně se trochu bojím.
Je to moje vina.
Řekl jsem Lide, že je otravná, a odešla.
Není to tvoje vina.
Rozvaž mě. Půjdeme ji hledat společně.
Znám ten les jako svoje boty.
Prosím, Dani.
Musíme jít.
- Ne. - Ano.
Musíme z něj dostat pravdu.
Jak ji z něj chceš dostat? Co když už pravdu říká?
Co? Třeba se pletete.
Tu noc, co Gus strávil v lese, byl s ním.
- Cože? - Santi tam byl.
- S bráchou? - Luisi.
S bráchou?
Luisi.
Dani, společně to vyřešíme.
Díky, Dani.
- Zavolej policii. Vezmi Daniho. - Ne.
- Já se nezastavím. - Ne, prosím.
- Vezmi Daniho. - Pojď s námi. Řádí tam požár!
Děkuju.
Dani!
Dani! Dani, kde jsi? Dani!
Děkuju.
Otevři!
Otevři ty zatracený dveře! Ten kluk je tady! Otevři dveře!
- Otevři! - Co?
Maro, pusť mě ven!
- Dani? - Otevři ty dveře!
- Chtěl utéct. - Cože?
Rozpovídám ho. Zatlačíme na něj.
- Otevři! - Rozpovídám ho.
- Otevři ty debilní dveře! - Ty se ven nedostaneš!
- Rozpovídáme ho. - Luisi.
- Promluví, uvidíš. - Tati!
- Synku? - Máš tady kluka!
- Dani? - Otevři!
Co... Dani... Proč je tam můj syn? Dani!
- Mám tvýho syna! - Proč je tam Dani?
- Santi. - Dani!
- Tati, přestaň křičet. - Cože?
- Říká, ať neřveš! - Co tam děláš?
- Dani! Jsi v pořádku? - Jsem tady, tati.
Zůstaň v klidu.
V klidu, synku. Drž se od něj dál.
- Klíč. - Ne.
- Cože? - Mám tvýho syna. Otevři.
- Klíč. - Neublíží mu.
- Dej mi ten klíč. - Neublíží mu.
- Luisi! - Dej mi ten klíč.
Ne!
Musím zjistit, kde je.
Zamkla jsi mýho syna s tím sráčem.
- Ten klíč. - Neublíží mu.
Musí mi říct, kde je moje dcera!
- Šílíš? - Otevři, nebo mu ublížím!
- Otevři ty dveře! - Otvírám! Jestli mu ublížíš, je po tobě.
- Poslouchej, Luisi. - Neubližuj mu.
- Vezmi si mě, jeho nech. - Ne.
Luisi, hele.
Uhni. Jdu s tím klukem ven.
Netahej ho do toho.
Všichni se uklidněte.
- Dani. - Hej!
- Synu. - Nepřibližuj se!
- Pojď sem. - Drž se dál!
- Promiň, tati. - Promiň.
To nic, synku.
Omlouvám se.
Já toho zmrda zabiju.
- Ne. - Luisi.
- Neubližuj mu. - Nepřibližuj se.
- Je to dítě! - Nechoď za mnou! Hej!
- Uklidni se. - Dani.
- Dovnitř.
- Zůstaňte tam. - Dobře, jsme tady.
- Dani, to nic. - Zůstaň v klidu.
- Hotovo. - On nic neudělal.
- Je to dítě. - Prosím.
Pusť ho!
Nepřibližujte se! Zůstaňte uvnitř!
- Zůstaňte uvnitř! - Pusť ho.
Dani, zlato, promiň.
To nic, synku.
- Dani. - Zůstaneme tady. Pusť ho.
- Pusť ho. - Nechoď ven.
Neubližuj mu.
Poslouchejte, prosím! Potřebuju klíčky od auta.
Dej mi klíčky od auta.
Ne. Odveze ho.
- Santiago, prosím. - Dejte mi ty klíče!
Já je nemám!
- Kurva! - Nevím, kde zůstaly.
Prosím.
Pusť ho. Je nevinný.
- Pusť ho! - Pusť ho!
Pusť ho!
- Ne! - Ne!
Nechoďte ven, nebo mu ublížím! Maro, zůstaň u dveří!
Kurva!
Drž se zpátky, prosím! Luisi!
- Zůstaneme tu, ale neodváděj ho! - Uklidni se. Neubližuj mu.
- Neubližuj mu! - Klíčky jsou v autě.
- Cože? - Klíčky.
Bere ho do auta.
- Mami! - Ne!
- Ne, Dani! - Ticho!
- Dani! - Zůstaň tam!
- Sejmu tě, sráči! - Nastup. Promiň.
Prosím, Santi, neodvážej ho. Odveze ho!
- Připoutej se. - Ne!
- Hej! Ne! - Stůj!
- Dani! - Mami!
- Ne! Dani! - Mami!
Santi!
- Dani! - Ty hajzle!
Dani!
Mami!
Dobře, Dani, vystup z auta.
Utíkej za nimi!
Ano? Vystup si.
Vystup, Dani!
Dani, vystup!
Vystup!
- Ty sráči! - Ne!
Přestaň! Luisi, přestaň! Přestaň!
Santi, ne!
Santi, dost! Luisi!
Prosím, přestaň!
Přestaň! Santi, přestaň!
Nech ho být!
Ne!
To nic. Jsi v pořádku?
Luisi!
Promiň, Luisi, promiň.
Ne, ne...
Dost! Luisi! Ne! Co to děláš?
- Ne! - Co jsi mu chtěl udělat?
Ne!
- Luisi! - Kde je moje neteř?
Vím, kde je Lide!
- Vím, kde je Lide! - Dost.
Ví, kde je.
- Řeknu vám to. - Kde je?
- Kde je? Řekni mi to. - Řeknu to policii.
- Co? - To rozhodně ne.
- Ne, řekni mi to. Kde je? - Řeknu to jen policii.
- Mluv! - Řeknu to jen policii.
- Řekni mi, kde je! - V lese.
- V lese? Žije? - Ano.
- Žije, Eleno. - Žije.
Je v pořádku. Vezmi mě k ní.
No tak, prosím!
Vstávej. Jdeme!
- Kudy? - Tudy.
Rovně?
Tudy?
Vezmi Daniho.
Když se do dvou hodin nevrátíme, zavolej policii.
- Pojedeme zpátky jeho autem. - Dobře.
Tady.
Kudy?
- Kudy? - Rovně.
Vidíš?
Udělali jsme, co bylo třeba.
Sklapni!
- Bojím se tě, Luisi. - Mě?
Najdeme Lide, jasný?
- Kde je? - Tady! Jsme blízko!
- Ten sráč nás vede k ohni. - Přestaň!
- Kde je moje dcera? - Prosím, poslouchejte mě.
- Co? - Co?
Mrzí mě, že se trápíte. Moc mě to mrzí, ale...
Co?
Omlouvám se.
- Luisi! - Utekl!
Stůj! Ne!
Nevidím ho!
Kam šel?
- Maro! - Luisi!
Maro!
Luisi!
Maro!
Pomoc!
Lide.
Lide!
Křič dál!
Tady!
Tady jsem!
Lide, křič!
Tady jsem!
Lide!
V díře.
Tady jsem!
Lide.
Tady jsem.
Lide!
Podívej se na mě.
- Jsem Santi. Podívej. - Zasekla jsem se. Nemůžu se hýbat.
- Ukaž. - Pomoc.
Podej mi ruku.
No tak! Podej mi ruku!
To je ono. Natáhni se a chyť mě!
- Natáhni se! - Chyť mě.
Nedosáhnu, odhrab to.
- Tu hlínu. - Nejde to!
No tak! Natáhnu se k tobě!
- Nejde to. - Ale jde.
Nedosáhnu!
No tak!
- Počkej. Vezmu si větev. - Ne!
- Hned jsem zpátky. - Vrať se!
- Lide, drž se. - Nemůžu.
Teď!
To je ono, zvládneš to. Přitáhni se.
Tak jo. Zaber.
Mám tě.
To je ono.
Lide.
Lide?
Lide. Slyšíš mě?
- Hej! - Ne!
- Maro, ne!
- Mami? - Broučku.
Jsi v pořádku?
- Mami. - Jsi v pořádku?
- Mami! - Co?
Copak je?
- Nevěděla jsem, kde jsi. - Mami!
Promiň.
Hrozně mě bolí noha.
Už je po všem, holčičko. Jsi v bezpečí, broučku.
Tak. Zakryj si obličej. Zvládneš to? Dobře? Takhle?
Tak jo. Jdeme.
Už jsme skoro tam.
A co Santi?
Ublížil ti? Udělal ti něco?
Spadla jsem.
Spadla jsem...
do díry.
Byla tam hromada hlíny, nemohla jsem ven.
Cože?
Honil mě medvěd.
- A spadla jsem. - Co?
Netrefila jsem domů.
Lide.
On...
Strčil tě do té díry, že?
- Co? - Ne.
Santiago, ale ano.
- Zachránil mě. - Strčil tě tam.
Zachránil mě.
Co...
- Nestrčil tě? - Ne.
- Spadla jsi sama? - Ano.
Lide, je důležité, abys mi řekla, jestli ti Santi ublížil.
- Udělal ti něco? - Ne.
Dobře.
- Maro! - Luisi.
- Lide!
Lide!
- Je v pořádku? - Je.
- Jsi v pořádku? - Ano.
Jsi v pořádku? Kde byla?
- Spadla. - Kam?
Do díry, ale je v pořádku.
- Do díry? - Ano.
Je zraněná? Je zraněná.
- Myslela, že je tam medvěd, a spadla. - Byl to Santi?
Ne, prostě spadla. Potřebuje do nemocnice, ale je v pořádku.
- Je mi zima. - Musíme pryč.
- Jasně. - Potřebuje doktora.
- Musíme pryč. - Klid.
- Půjdeme průsekem domů. - Jdeme.
Jsme u tebe.
- Klíčky od auta? - Mám je.
- Je odemčené? - Je.
Je po všem.
Tak.
- Přines vodu. - Jasně.
- A deky. - Už jdu.
Broučku.
Je po všem. Bolí tě noha?
- Teď už moc ne. - Ne?
A co hlava? Bolí tě něco?
- Ne? - Je mi zima.
Strejda přinese deky.
Mám tě ráda.
- Mám tě moc ráda. Mám tě ráda. - Já tebe taky.
Tak, broučku...
Strejda tě odveze do nemocnice. K doktorovi. A všechno bude v pořádku.
Postará se o tebe.
- Maro? - Mám žízeň.
Jasně, broučku.
Tak.
Počkej. Pomalu, broučku.
Pomalu.
To je ono. Kam šla máma?
Co? Kde je máma?
Odešla.
- Kudy? - Rovně.
Do lesa?
- Ano. - Ano?
Maro!
Lide, hej.
Lide, neusínej, broučku. Podívej se na mě, Lide.
Zůstaň tady.
Lide, prober se.
POHOTOVOST
Kde je Mara?
Jste příbuzný?
Ne, našel jsem ho na silnici.
Slyšíte mě? Rozumíte, co říkám?
Proč jste byl na silnici?
- Co se stalo? - Ztratila se v lese. Nadýchala se kouře.
- Slyšíte mě? - Spadla do jámy.
- Neměla tekutiny. - Slyšíš mě, koukni na mě.
- Reaguje. - Praštila se do hlavy.
Potřebujeme rentgen paže.
- Kdy jste ji našel? - Asi před hodinou.
- Kolik jí je? - Osm.
- Co tu máme? - Nadýchala se kouře.
Seženu dr. Bautistu.
- Zkontrolujte tep a krevní tlak. - Dál nemůžete, dáme vám vědět.
Slyšíte mě?
Jak se jmenujete?
- Santiago. - Santiago, proč jste tam byl?
Co se stalo? Připravte čtyřku.
Normální reakce zornic.
- Nějaká silná bolest? - Všude.
- Všude? - Ano.
- Dáme vám infuzi. - Jasně.
- Točí se mi hlava. - Položíme vás.
Kyslík, prosím.
- Váha? - Devatenáct kilo.
- Jak se jmenuje? - Lide.
Lide, můžeš otevřít oči?
- Silně se nadýchala kouře. - Kyslík 95 %.
Zatáhněte závěsy. A zavřete dveře, prosím.
Lásko, našli jsme Lide. Jsme v nemocnici a...
Pošlu ti adresu.
Přijeď, prosím.
- Dobrý večer. - Dobrý.
- Volali jste? - Ano, volali.
- Kudy? - Tudy, prosím.
Pojďte za mnou.
Santiago.
Zavoláme na radiologii a uděláme CT.
Promiňte.
- Pojďte dál. - Dáte nám chvilku?
- Do toho. - Díky.
Nevím... Promiň.
Odpusť mi.
Moc mě to mrzí.
Jak se cítíte, Santiago?
Ať se stalo cokoli, jste v bezpečí.
Řeknete nám, jak jste přišel k těm zraněním?
Nebylo to...
Promiň, já ne...
Omlouvám se. Nechtěla jsem. Promiň.
Omlouvám se.
Promiň.
Medvědice.
Medvědice?
Ano.
Ano, v lese
mě napadla medvědice.
Nejspíš chránila
svoje mláďata nebo...
Nebo si to myslela.
Nedalo se s ní mluvit.
- Pane Serrano. - Co moje neteř?
Nebojte. Pojďte se mnou.
- Tudy. - Žije?
Je pod sedativy, ale stabilizovaná.
Takže nikoho neobviníte?
Ne.
Co by medvědice dělala ve vězení?
Lide, holčičko, jak ti je?
Musí se jí zahojit noha a praštila se do hlavy, ale je v pořádku.
Jak se cítíš?
Fajn.
Promiň, že jsem byl zlý.
To nic. Taky se omlouvám.
Tady být nesmíte, paní.
Je to nebezpečné. Pojďte. Slyšíte mě?
- Co moje dcera? - Jste matka té pohřešované?
Máme informaci, že je v nemocnici.
Co můj dům? Postaráte se, aby neshořel?
Nebojte, oheň je pod kontrolou.
Dobře. Pohyb!
Nesu Lide květinu.
Je to Ohnivý květ.
Roste jen po požáru, z popela.
Napadlo mě, že by ho chtěla.
No nic...
Santiago.
Ano?
Určitě se jí bude líbit.
Díky.
PRŮSEK
Překlad titulků: Tomáš Slavík