Downloaded from YTS.LT
Official YIFY movies site: YTS.LT
Într-un sătuc de pe malul mării,
circulă o vorbă din bătrâni care spune așa:
„Cine cere întruna ce-i de drept al său
până la urmă va convinge lumea.”
Acum știi și tu unde sunt peștii.
Ține!
Un bărbat împlinise 40 de ani
și era copleșit de tristețea că nu avea și el un copil.
Simțea un gol nesfârșit înăuntru
și nimic sau prea puține îi aduceau fericire.
Bărbatul se prăbușea pe dinăuntru.
Dar visa cu atâta îndrăzneală,
că fiece obstacol era doar o mică amânare, niciodată motiv să se dea bătut.
DACĂ VISEZI CU TOT CURAJUL,
REALITATEA TE ASCULTĂ
TATĂ FĂRĂ FIU CAUTĂ FIU FĂRĂ TATĂ
N-am văzut om mai ciudat. Nu vorbește niciodată cu noi, tată.
- Noi nu vorbim cu el. - E mereu singur.
Că tot vorbeam de lup...
Mult noroc!
Nu ești prea vorbăreț, așa-i?
De ce?
Unii îi zic „soartă”.
Alții îi zic „întâmplare”.
Dar s-a întâmplat să-mi pice asta în mână.
Băiatul a trăit cu conserve de ton. Dar nu s-a dezlipit de bătrân.
Poți să-l atingi, să faci ce vrei.
Totdeauna o să-ți zâmbească.
Ți-e foame?
Ce ai de mâncare?
Ai gem de jabuticaba?
Am un copac.
- Un copac? - De jabuticaba.
Mergi și culege! Îți fac eu gem.
De ce nu cumperi gata făcut?
Fiindcă știu să fac.
Cum te cheamă?
Crisóstomo.
Ciudat.
Camilo.
Nu...
E mai bun ca cel din conservă.
Camilo?
Așa! Bravo, băiatule!
Da, așa!
Când mă întorc la școală?
E rece ca gheața!
Zi de zi trebuie să merg atâta?
Crisóstomo!
E zi de slujbă. Scoală-te!
- Ai auzit de uși? - Da.
De ce?
Lasă...
Haide!
Aștept aici.
N-am cunoscut-o pe mama. Nu știu nimic despre ea.
Știu multe despre bunica, dar nici pe ea n-am cunoscut-o.
Mi-ar plăcea să am mamă.
Ai putea găsi pe cineva.
Eu?
Da.
Nu mă pricep la treburile astea.
N-ai avut niciodată iubită?
Dar nu e bine doar noi doi?
Nu-i de-ajuns?
Ba da...
Dar se poate mai bine.
De două ori mai bine.
Aveți gerbere?
Îi am pe ăștia. Au petalele proaspete și cozile încă subțiri.
Nu i-a pângărit nimeni.
Auziți?
La cei 80 și ceva de centimetri ai ei,
n-o vedeai nici după cele mai joase garduri.
Așa o priveau oamenii pe femeia cea mică.
Bună dimineața!
Oamenii credeau că-i ca o floare...
Bună dimineața!
...și are nevoie să fie udată și îngrijită.
Pentru totdeauna.
Femeia nu cerea mare lucru.
Se bucura și ea de câtă afecțiune primea.
DRAGOSTEA CELOR NEFERICIȚI
- Ești gata? - Încă nu.
- Nu-i nimic, așteptăm. - Nicio grabă.
Uite niște bluze de-ale fiică-mii, îți vin sigur.
Eu am adus o pătură. Bate vântul afară.
Mulțumesc, dar v-am zis să nu vă faceți griji pentru mine.
Ai zis, dar eu cred că n-ar trebui să ieși din casă.
Așa e.
A plouat mult și bate vântul îngrozitor.
Oscioarele tale nu rezistă. Trebuie să ai grijă.
Medicamentele au efect.
- Mă simt bine. - Minunat!
Știți, nici viața mea nu-i ușoară.
Soțul meu muncește mult, abia îl văd.
Al meu e plecat mult,
dar am mare grijă de el când e acasă.
Și el are grijă de mine.
De când mi-am pierdut bărbatul, îi caut bărbat fiică-mii.
- Încă n-a avut noroc. - Mă rog zilnic pentru ea.
Să găsească un bărbat bun, că răi sunt la tot pasul.
- Așa e. - Trebuie să ne mai rugăm.
Dacă tot n-are cine avea grijă de tine, lasă-ne pe noi să avem.
Nu-i nevoie.
Încă-mi caut un bărbat. Unul cu inimă mare.
Dar e periculos.
Un bărbat ți-ar răsuci măruntaiele.
Cu atât mai mult,
un bărbat cu... inimă mare.
Dacă ar pune mâna pe ea un bărbat, i-ar desface plămânii, i-ar înfunda gâtul.
Ar despica-o în două.
E firavă la trup, dar creierul și-l ține pus bine.
Se gândește numai la ce vrea ea.
Dnă doctor, ce-i trebuie un pat atât de mare?
Imens.
Dnă doctor, o pitică să viseze la un bărbat...
O cheamă Francisca.
Mă scuzați, dar și oamenii normali găsesc greu iubirea.
Oameni normali?
Vin mulți oameni la cabinet, dar n-am văzut niciunul normal.
- Niciunul nu e întreg la cap, dar... - Are nevoie de ajutorul nostru.
- Biata de ea are grețuri. - Așa e.
Dar e normal în stadiul ăsta al sarcinii.
Acum puteți pleca? Am de lucru.
Iar dacă vreți un sfat medical...
Vedeți-vă de treaba voastră!
Dna doctor zice că pruncul e bine.
Și că va crește ca mai toată lumea.
Zilele trecute, am găsit deschisă ușa dormitorului și...
ți-am văzut patul cel nou.
E mare, nu?
Nu e un pat în care să dormi liniștită.
Da, sunt însărcinată.
Dar copilul ăsta nu e rodul dragostei.
Întotdeauna m-au căutat bărbați, ca să mi se bage în pat.
Când nu voiam, nu deschideam.
Când mi-o cerea corpul, deschideam.
O făceam la repezeală,
fiindcă măcar semăna cu un pic de afecțiune.
Când mă atingea vreunul dintre ei...
chiar dacă se gândea numai la el
sau la altă femeie,
îmi ajungea ca să-mi amăgesc inima.
Inima are nevoile ei.
Și prețuiește fiecare...
îmbrățișare.
Fiecare atingere.
Fiecare sărut.
Atunci...
a fost un bărbat...
Cu inimă mică.
Nu rămâneți însărcinată plimbându-vă, știți?
Sunt mică la trup, nu la minte.
- Ați fost violată? - Nu mi-a făcut nimeni rău.
Poftiți!
Am notat toți bărbații de care-mi amintesc.
Unul trebuie să fie tatăl.
Nu știu dacă trebuie arestați sau puși să facă analize.
Nu vreau decât un mic ajutor bănesc.
O să cresc singură pruncul.
Sunt mai toți bărbații din sat.
E până și tata.
„Îmbrăcați-vă cu armura lui Dumnezeu
ca să puteți sta în picioare în fața înșelătoriilor diavolului.”
Efeseni 6:11.
Armura lui Dumnezeu ne apără și ne ajută să ieșim victorioși.
Iar victoria o găsim aici,
alături de Tatăl nostru, în casa lui Dumnezeu.
Casă care vă aparține.
Vă aparține și ne aparține.
Căci Dumnezeu e dragoste nesfârșită.
Dnă doctor, dacă pruncul nu e pregătit încă?
Totul va fi bine, draga mea. Sunt aici cu tine.
Dacă n-o fi,
să știți că vreau să-l cheme Camilo.
- Sângerează, dnă doctor. - Camilo. Haide!
Taie!
Nu respiră.
Încep ventilația.
Unu, doi, trei.
- Unu, doi. - Unu, doi, trei.
Puls?
Unu. Doi.
Tot nimic.
Unu. Doi.
Unu, doi, trei.
Unu. Doi.
- Unu, doi, trei. - Are puls?
Nu.
Când era mic, băiatul își odihnea capul în poala mamei,
în timp ce ea îi mângâia părul.
Mama credea că rostul ei în viață e să-și facă băiatul bărbat,
apoi să aștepte să-și vadă nepoții,
cu convingerea că legile au fost urmate.
Dar băiatul...
Băiatul crescu firav.
Iar poala caldă a mamei se îndepărtă.
SE CREDEA CĂ E FRAGIL ȘI INUTIL CA FLORILE
Mamă, pot să mă duc la baie?
Gata, arăți mai bine?
Te-ai putea îmbolnăvi atingându-i mizeriile.
E doar firav. Nu e ceva sexual.
Asta crezi tu. Pe aici mănânci bătaie pentru așa ceva.
Odată au înfipt un par într-o femeie care umbla după alte femei.
Au atârnat-o în piață, lângă biserică, s-o vadă toți.
Poliția n-a făcut nimic. Și ea, și alții au putrezit acolo.
Fiindcă, orice-ar zice legea, oamenii știu ce e bine.
Dacă l-aș da afară?
Unii se nasc să greșească, Matilde.
Cât o să mai freci prosoape pline de sânge?
Domnul a vrut să ai fiul ăsta. Dacă s-a răzgândit?
Ia un cuțit și pune-i capăt.
Dacă nu, o s-o facă altcineva din sat.
Nu poți înțelege ce-i în inima unei mame.
Și dacă-i voia lui Dumnezeu?
Nu vreau să te mai dezamăgesc niciodată.
Ți-a revenit febra.
Ia o pastilă!
Bărbaților li se usucă lacrimile.
E frig. Nu vrei o jachetă?
Bună! Știi încotro e piața?
Drept înainte.
Vrei să te duc?
Te grăbești?
Ai rămas în urmă.
Sunt multe fete în sat.
Alege una!
Însoară-te, fă copii!
Îmi trebuie un nepot.
Ăsta-i rostul vieții.
Îl iei pe Antonino de soț în fața legii,
să-l iubești și să-l respecți la bine și la rău, în sănătate...
Da.
Antonino...
Antonino?
- O iei... - Da.
Poți săruta mireasa.
De când fusese promisă de soție vecinului,
fata aflase că drumul spre libertate trece prin măritiș
și printre picioarele ei.
Credea că, dintre picioarele ei,
un cârlig va prinde mădularul băiatului.
Un cârlig imaginar care i-ar asigura credința și tovărășia lui pe viață.
BĂRBAȚII ERAU LA FEL,
DIFERITE ERAU DOAR FEMEILE
STELELE ZBURAU CA LICURICII.
Ți-am zis să nu-ți pierzi vremea cu prostii.
Poate o să ai parte de puțină fericire înainte să mori, fetițo.
- Puțină, dacă ești foarte norocoasă. - Îmi place să-l port desfăcut.
La vârsta ta, eu n-am avut șansa asta.
Tu îl cunoști de o viață.
- Dar tot trebuie să ai grijă. - Cu ce să am grijă?
Tinerii de azi sunt tare grăbiți.
Fetele se nasc cu o slăbiciune între picioare.
Iar băieții profită cu mare cruzime de slăbiciunea asta.
Nu vrei să ajungi o otreapă.
Dacă profită prea devreme,
tu o să îmbătrânești singură.
- Pari mai neliniștită decât mine. - Neliniștită?
Uită-te în oglindă!
Suntem femei.
Lumea vorbește. Închipuie-ți ce ar zice dacă te-ai pripi.
Îți vreau binele, fetițo.
Ești frumoasă.
O să-i placi.
Rămâi la cină?
Nu. Mama mă așteaptă acasă la cină. Dar vă mulțumesc.
Ce păcat! Am făcut chiftele.
Am învățat-o și pe Isaura să facă.
Dona Maria, ce neatent sunt! Nu remarcasem că sunteți franțuzoaică.
Nu e. S-a trezit vorbind așa în ziua logodnei noastre.
Așa e?
Doctorul zice că-i o boală rară. Sindromul accentului străin, i-a zis.
Dar mă tratez.
Iau niște leacuri populare minunate. Sunt mai bune decât ce mi-a dat doctorul.
O să treacă repede.
Bun, eu mă întorc la atelier.
Mă scuzați!
Mă duc și eu.
Așa, puteți vorbi puțin.
Nu! M-ar omorî mama și tata, iar apoi te-ar omorî și pe tine.
Nu! Sărutul tău o să lase urme și tata o să-și dea seama.
Ba n-o să lase, îți jur.
Te vreau atât de mult! Nu se poate să nu mă vrei și tu.
Ba te vreau.
Dar nu mă grăbesc.
Mai bine ai pleca.
Deschide! Nu vreau să încui ușa asta.
De ce a fugit așa?
Întârzia la masă.
Iubirea strică tot, Isaura.
- Ce-am făcut? Vorbeam... - Serios îți zic.
Iubirea strică tot.
Iar ai băut parfum?
Leacurile n-au niciun efect, mamă. Ia-ți medicamentele!
Iubirea strică tot.
Când m-a învățat bunicul tău meseria asta, nu știam cât durează să se îmbine perfect.
Tată, iubirea strică tot?
Cine ți-a zis asta? Mamă-ta?
Eu prefer să cred că iubirea așteaptă.
A meritat să aștepți după mama?
Cina e gata!
Nu vii?
Imediat.
Nu mănânci?
Ce faci? Ești nebun?
O să-ți fiu soț.
- Mă omoară mama. - Nici nu poate vorbi ca lumea.
Tot satul zice că-și pierde mințile.
A fost în zadar, așa e?
Taică-tău nu greșea.
Ești o fată supusă.
După tot ce ți-am spus?
Sunteți bine acolo?
Da.
Bagă degetul mare înăuntru
și caută...
un fel de perete.
Fă cum îți zic, Isaura!
Ține degetul întins!
Ai grijă, nu cumva să faci ce n-a făcut nătărăul ăla.
Dacă te păstrezi curată și tăcută,
o să găsești alt băiat.
Nu te mai măriți cu nătărăul ăla.
O să-ți găsim alt soț.
Iar apoi,
trebuie doar să gătești bine și să-i pui masa zi de zi.
Și viața merge înainte firesc.
Simți ceva?
Nici de asta nu ești în stare, Isaura?
Flori de lotus, garoafe... Am încercat de toate.
Nu aveți gerbere?
Îi am pe ăștia. Au petalele proaspete și cozile încă subțiri.
Nu i-a pângărit nimeni.
Auziți?
Mulțumesc!
Dar ți-am zis deja că nu era nevoie.
Dacă mai aștepți mult, nici ăsta n-o să te mai curteze.
Un fătălău e totuși un soț. E mai bun decât deloc.
Și nici nu trebuie să te atingă.
De data asta o să mă asculți?
Da.
Antonino?
- O iei... - Da.
Poți săruta mireasa.
Apăsată de absență și de tăceri,
fata se simțea ca un atom infim în aerul invizibil.
Femeia simțea un gol nesfârșit înăuntru
și nimic sau prea puține îi aduceau fericire.
Femeia se prăbușea pe dinăuntru.
Pescarul putea fi încă un bărbat care să-i răpească bucuria.
Iar ea aproape că nu mai avea strop de bucurie.
CEI APROAPE FERICIȚI
Iubirea strică tot.
Strică tot...
Și mie mi se întâmplă să vorbesc singur.
Când doare,
vin aici și strig tare.
Cât de tare pot.
Marea nu judecă...
E mai bine?
Trebuie să mă duc acasă.
Eu stau acolo.
Dacă vrei...
să mai strigi și mâine...
Are nume păpușa?
Nu.
Oare de asta-i așa de fericită?
- Vrei? - Nu.
- Nu mi-e foame. - E făcut de mine.
El e...
El e Camilo.
Ea e Isaura.
Ați mâncat tot gemul?
Mai fac.
Pentru amândoi.
Sunteți iubiți?
Așa păreți.
Ai copii?
Vrei să ai?
Nu m-am gândit niciodată.
Dar ești femeie.
Și tu ești copil.
Hai la spălat!
- Haide! - Bine.
A înghițit spini de trandafiri și excremente de animale.
A băut apă cu mâl și sânge de cocoș.
Și-a frecat și gâtul cu urzici.
Dar n-a scăpat de accent.
O să se facă bine?
Cred că ar trebui s-o păstrezi.
Prefer să v-o dau pentru săraci.
Așa desfacem ce nu trebuia făcut niciodată.
Pune-l să facă de multe ori și abia apoi dă-i mâncare.
- Așa ascultă. - Îi e foame.
Dacă faci așa, n-o să uite niciodată. Vrei să-ți arăt?
Dă laba!
Laba. Dă laba!
Gata, dă-i mâncarea.
N-a dat amândouă labele.
- Înveți mai bine sătul. - Tu, nu câinele.
De ce să nu-l hrănesc dacă-i e foame?
Cumpără-i un inel.
Ca să fie a ta de tot.
Inelul arată ce mult o iubești.
- Știe inelul? - Ce să știe?
Cât iubește cineva.
Așa se face.
Se face într-un fel?
Pentru cel pe care l-am mâncat.
E bun, dar tata îl face mai bun.
O iubești pe Isaura?
Într-un fel.
E bine.
El încă are verigheta.
Dar eu n-o am.
E doar un inel.
- Nu poți fi cu o femeie măritată. - Noi nu vorbim așa.
El n-o poate iubi. Iubirea nu e moale ca el.
Dar cum e? Știi tu?
Nu știu, dar o ființă născută cu dosul nu poate iubi.
- Cine ți-a zis asta? - Bunicul.
Bine că nu-i aici!
Trebuie să am grijă de mama.
Auzi?
Ești supărat pe mine?
Nu supărat.
O să mă pedepsești?
De ce?
Fiindcă așa se face.
Unde ai fost în noaptea aia?
După moartea nevestei lui,
bătrânul crescu mai departe băiatul.
Credea că urmașii pot fi o răzbunare
pe moartea implacabilă.
Că, prin copiii crescuți, un om poate trăi mai mult.
Credea că băiatul înfiat îi duce mai departe moștenirea.
BĂIATUL CONTAMINAT CU AMINTIRI
Uite cine a venit!
A venit Carminda să te salute.
Ascultă ce-ți spun, micuțule. Carminda o să fie întotdeauna cu noi.
De asta pun mereu discul ăsta.
Era cântecul ei preferat.
Așa, o să fie întotdeauna aproape de noi.
Asta era rețeta specială a bunicii tale.
Ea folosea ton proaspăt.
Dar e bun și cu ton din conservă.
Cina e aproape gata.
Papă tot, să te faci puternic.
Fiindcă într-o zi eu n-o să mai fiu,
iar tu o să spui peste tot povestea a doi oameni care s-au iubit mult.
O să fii mesagerul unei iubiri care o să facă oamenii să viseze.
Mai ales pe aceia care au nevoie.
De data asta, pun două linguri de gem.
Cum mi-ai cerut.
E delicios.
Poftim!
Ascultă ce-ți spun, micuțule.
Iubirea e tronul familiei, al bărbaților și femeilor.
Trebuie să pricepi asta.
Ascultă-ți bunicul! Și bunica.
Când termini, mergi și schimbă-te. E ora slujbei.
Bună, bunico!
Citesc o carte nouă, îmi place mult.
N-o să mor într-o săptămână.
Cât timp zicea?
Nu te mai saturi de povestea asta? Stai jos!
Când venea un pacient plângându-se la cabinetul bunicii tale,
ea îl întreba dacă citește ceva.
Dacă zicea că nu, îi spunea:
„Ai nevoie urgent de o carte.
Altfel, te îngropăm în cel mult două săptămâni.”
Pacientul pleca de la cabinet direct la librărie.
Semeni tare mult cu ea.
Dar mama cum era?
N-o să-mi spui niciodată?
Tu ai venit din ceruri, Camilo. Ai venit din ceruri.
Mulțumim.
Era cartea preferată a bunicii tale.
Nu mai mor în două săptămâni.
Mă bucur să văd că înveți repede.
- Luăm, bunicule? - Sigur.
Mulțumesc.
- Două gogoși, vă rog. - Da.
Poftim!
- Ia-le! - Mulțumesc.
Vino-ncoace!
- Nu pot să te expun la asta. - Dar părea de treabă.
- Stai jos acolo! - Bine.
Tata îmi spunea povești întruna.
O să-ți spun una pe care am văzut-o eu într-un sat de pe malul mării.
E despre femeia cu porniri nefirești, adică una care dădea târcoale altor femei.
Dar nu-i plăceau numai femeile.
A făcut un copil cu un bărbat însurat. Și locuiau amândoi într-o peșteră.
Sătenii au crezut că femeia se îndreptase după toate astea.
Dar nu, oamenii ăștia nu se îndreaptă.
După câțiva ani,
un tată a găsit-o în patul fiicei lui celei mari.
A târât-o de păr până aici, unde aștepta tot satul.
După ce au pedepsit-o,
i-au atârnat corpul acolo, lângă copac, să-l vadă toată lumea.
Iar bietul ei fiu a crescut singur în peșteră.
Ascultă ce-ți spun!
Cei cu apucături nefirești nu sunt buni de nimic.
Ca și drogații, prostituatele, surferii și cântăreții.
Nu vreau să te văd cu asemenea oameni.
Într-o zi ne vor învăța să ne naștem cu dosul.
„Locuiesc într-o țară caldă. Sunt țânțari și găsim fluturi în flori.”
Ce s-a întâmplat?
Poți să-mi spui.
Bunicul îmi spunea multe povești.
Odată mi-a povestit de un băiat care a crescut singur într-o peșteră.
Nu știu nimic despre tine.
Cine te-a învățat ce-i bine și ce-i rău?
ENTUZIASMUL LUI NEOBIȘNUIT
SCHIMBA LUMEA
Am găsit fardurile astea la mama ta.
Sunt vechi, dar cred că ți-ar sta bine.
Cum preferi să-ți ții părul?
Desfăcut.
Pot?
Închide ochii!
Așa!
Uită-te-n sus!
Iartă-mă!
Continuă, te rog.
Iubirea... așteaptă sau strică tot?
Nu știu.
Dar mi-ar plăcea să citesc ce scrii.
E o fată drăgălașă, nu?
Matilde avea nevoie de ajutor în casă după ce ai plecat.
Femeia era ca un taur de voinică, dar n-a rezistat mult.
A lăsat biata fată singură pe lume.
Matilde a crescut atâtea animale...
Eu nu sunt animal.
Nu, nu ești.
Crisóstomo!
E adevărat că umbli cu nevasta fătălăului?
Înțeleg de ce vrea pe altul...
Un bărbat ca ăla nu e în stare de nimic.
Doar un fătălău și-ar lăsa femeia să umble cu altul.
Lasă omul în pace, nu supără pe nimeni.
Bărbatul iubitei tale
e un șarpe cu două capete.
Face și aia, și ailaltă.
Ai grijă, da? S-ar putea să te ia prin surprindere.
Să fii în pat cu ea și să simți ceva în dos.
Nu spune niciodată nimic?
Îi iau pe amândoi.
Nu mâncam pește și gem?
Ba da, dar azi s-ar putea să avem musafiri.
Voiam să le invit pe mama lui Antonino și pe fată.
Pe Antonino, nu.
Nu de acolo.
- De ce? - E un nenorocit.
- Două, vă rog. - Sigur.
Eu nu vreau.
- Atunci, mănânc eu două. - Bine.
Poftim!
- Uite! - Nu, sunt plătite.
Bunicul lui a plătit și a fugit.
Mă bucur că tu nu ești așa de grăbit.
Mulțumesc.
Cu plăcere!
Să mergem!
Asta numești „nenorocit”?
Vezi toți oamenii ăștia?
Fiecare e copilul multor mame și tați.
Ne tragem din foarte mulți oameni.
Și toți suntem pe jumătate frați.
Atâtea visuri sunt trecute de la unul la altul,
încât nimeni nu e sigur vreodată.
Cine te-a învățat asta?
Tu.
Ia!
Nu le pot mânca pe amândouă.
Nu trebuia.
Intrați!
- Cum te cheamă? - Mininha.
- Ești foarte drăguță, știi? - Mulțumesc.
Matilde, mă bucur că ai venit.
Arăți superb, Isaura.
E mâna fiului tău. E un artist, el m-a machiat așa.
Știi să machiezi?
Bună, mamă!
Bună!
El e fiul meu, Camilo.
Ești leit tatăl tău.
Îi semăn în toate.
Poate nu chiar în toate.
E fericit să te vadă.
Cum îl cheamă?
Hotărăște tu!
Ai tu grijă de el?
Nu, mulțumesc.
Aș vrea să țin un toast.
Mă bucur să împart masa asta cu voi.
- Pot să beau azi? - Nici vorbă.
Miroase delicios.
Așa de bine gătești și la voi acasă, Isaura?
Eu nu știu să gătesc așa.
Camilo a făcut tot. Și Crisóstomo ne-a primit în casa lui.
- A noastră. - Ce?
Casa noastră.
Camilo, o s-o înscriu pe Mininha la școală.
Grozav!
I-am pregătit deja cărțile.
Povestește-i cum e!
- Profesoara de mate e grozavă. - I-auzi!
Aveți sală de lectură? Cred că mi-ar plăcea.
Dar încă nu știu să citesc.
I-am zis că e important să învețe.
- Să cunoască oameni. - Da.
Aș vrea s-o prezinți
băieților mai mici, de vârsta ei.
E important să vadă ce frumoși sunt.
Isaura, te-ai măritat cu Antonino. Ar trebui să te duci acasă cu soțul tău.
Acum, el e familia ta.
Familia poate fi de multe feluri, dona Matilde.
Antonino!
Locul tău nu-i aici. Să mergem!
Sunt fericit aici, mamă.
Vino, să mergem!
Mininha!
Indiferent ce-ai face, el o să-ți zâmbească mereu.
M-am bucurat să aud că-ți plac cărțile. Eu scriu o carte.
- Dacă vrei, ți-o citesc într-o zi. - Vreau.
Ai grijă de băiatul meu!
Iartă-mă!
Cu fiecare zi, se simțeau mai puțin mărginiți.
Și nu se mai prăbușeau.
Nu mai aveau nevoie de cuvinte.
Comunicau prin intensitatea sentimentelor.
FIUL A MII DE OAMENI
BAZAT PE ROMANUL „FIUL A MII DE OAMENI” DE VALTER HUGO MÃE
PENTRU HENRIQUE, IVETE ȘI JAIRO
Subtitrarea: Georgeta Huzum