תקשיבו, בנות.
איזה כיף לחזור לניו יורק.
תזריקו לי את זה לוורידים. אני מרגישה חיה וחופשייה.
בחיי, לגמרי. זה ממש מרגש.
הבנות חזרו.
כן. ניו יורק כל כך רומנטית.
זה הרחוב שבו אבא שלי הכיר את אמא שלי
כשצילמו פה את "מלכי צ'יינטאון".
זה ממש מתוק. -אני יודעת.
זו הדירה הסודית שהוא קנה לה
כשהוא התגרש מאשתו השנייה.
הם כל כך יופתעו לראות אותי.
אני אוהבת אהבה. -אני לא מסכימה.
האהבה מכבידה.
אני ממש שמחה לא להיות באל-איי.
כאילו, החום והדקלים.
זה ממש מדכא, לעזאזל.
מאיה.
חכי.
תני לה ללכת, יעבור לה. -מה היא עושה?
מה יעבור לה?
היא עוברת כרגע התקף מאניה.
לא נכון. -אני ממש מודאגת לגביה.
היא תמיד הולכת מהר ומדברת מהר. היא פשוט במצב רוח של בוסית כרגע.
אני לא חושבת שזה מה שקורה.
דילן כאילו קרא את המחשבות שלי, כי הייתי זקוקה למרחב.
לכן הוא כל כך טוב בשבילי. אני במצב נהדר, הכול מושלם אצלי.
רואה למה אני מתכוונת? -היא לא בסדר.
את לא קוראת את הסימנים נכון.
בנות, אני רוצה לנסות לעשן.
אלוהים.
זו תחושה מדהימה.
אני באטרף.
כן. זה ממש מגעיל.
החלטתי שאני חייבת להתמכר לסיגריות.
עכשיו את מובטלת ורווקה, אז יש לך הרבה יותר זמן.
אני לא רווקה. אנחנו רק בהפסקה.
סליחה, ברור.
אני רק אכתוב לו מסרונים. -מאיה, אל תכתבי לו.
אמרת בעצמך "שבוע בלי קשר".
יש לנו דאגות אחרות. -נכון, אבל זו רק לוגיסטיקה.
ואחר כך נוכל להתמקד במדידות שלך עם אנטואן.
טוב, מה לגבי זה?
"שלום", נקודה.
"רק רציתי להגיד שהמטוס לא התרסק", נקודה.
"אני מספרת לך כי חתמנו ביחד על חוזה", פסיק, "מקווה שאתה בטוב", נקודה.
טוב, זה היה ממש בוגר מצדך.
אני פשוט...
אני מרגישה הרבה יותר טוב, כי עכשיו אני לא דואגת שהוא דואג.
אני פשוט לא רוצה שהוא יחשוש שהמטוס התרסק.
הוא לא. עכשיו הוא יודע.
אני בכלל לא חושבת עליו. -גם אני לא.
אלוהים.
דילן הגיב להודעה שלי ב"אגודל למעלה".
רק "אגודל למעלה". מה נסגר איתו?
מה לגבי עוד חפיסה?
אני אוהבת את לוס אנג'לס
סליחה, אבל אגודל למעלה זה משהו שעושים לשיפוצניק,
לא לחברה שלך, לעזאזל.
גברים כמו דילן משתמשים בנימוס כדי להפגין כוח.
מה זאת אומרת?
כאילו, כל פעם שאני מגיעה הוא שואל, "אפשר להביא לך כוס מים?"
אה, ככה אתה מראה לי שאתה גבר?
בחייך.
ברור שהוא עובר התמוטטות נפשית מבפנים.
את ממש צודקת. -זה מביך.
זה כל כך עצוב.
אני אכתוב לצ'רלי כדי שיבדוק מה שלומו.
טוב. -זה...
סליחה באמת.
בסדר.
זה מהמם. זה פשוט מהמם.
אלוהים, מאיה.
את צריכה להיראות כאילו יש לך אוויר. כאילו אלה עננים, טוב?
את רצינית איתי?
זו שמלה של אריק שרלוט?
זה כמו פגליאצ'י, אבל זנותי. אהבתי.
היי.
בנות אל-איי שלי!
טלולה, בואי להחליף בגדים.
מאי? -לחיים עם סיגריות?
שמעתי שאפשר לעשות לחיים עם סיגריה.
יפהפה, זה מושלם.
אתה בטוח שהיא מספיק מרגשת?
העובדה שהוזמנת לארוחת הערב של פורמה מרגשת.
העובדה שאני מלביש אותך מרגשת.
אני חושב שיש התרגשות מעל ומעבר.
נכון.
כן.
פשוט ראיתי רגע ליצנות גדול כזה בחוץ.
מן הסתם, אתה רוצה שגם אני אבלוט.
אולי נעשה משהו עם צבעים חזקים?
או שכאילו... נגיד, הירוק הזה מהמם.
זה בשביל דוגמנית.
את לא דוגמנית.
את מפרסמת סרטונים חמודים, משתכרת וגונבת דברים.
זו את, וזה נהדר.
עכשיו לכי להחליף בגדים. -תודה.
תודה רבה. -אין בעד מה. צ'או.
שמוק מזדיין.
ודילן כל הזמן אומר שהוא גם עסוק,
אבל הוא בחופשת קיץ, אז כאילו...
סליחה, הנה. זה דילן, החבר שלי.
איזה חמוד.
וזו קלייר.
מבחינה ויזואלית, הם נראים כמו שני אנשים שיזדיינו?
היא לא נראית כמו אדם מיני.
את אדם מיני. -כן!
בדיוק, לגמרי. תודה.
אני ממש הזויה, למען האמת.
כדאי שתיהני מההפסקה, כמו שאנחנו מנסות ליהנות מההפסקה שלנו.
את כל כך צודקת.
את צודקת.
היי, בן.
מכיר מקום טוב ליציאה בשביל שלוש בחורות ב...
היי. -היי.
קדימה, בואי נלך, מותק.
הן נראות ממש עסוקות.
היי.
אהבת את השמלה שלך? -כן, אני מתה עליה.
היא ממש יוקרתית, שחורה וקלאסית.
חמוד. -קלי קלות.
דילן. -לעזאזל! אלוהים אדירים!
היי. -צ'רלי.
אני דופק בדלת כבר חמש דקות. מה זה? מה קורה?
ידעת שאחרי חצי שנה תבלינים מתחילים לאבד את הטעם?
ידעת את זה. -ידעתי את זה.
בוא נעשה הפסקה מהתבלינים. -בסדר.
טוב, אני בטוח שאתה יודע
שמאיה בניו יורק. -ודילן באל-איי.
מה? אסור לי לבוא לראות את החבר של החברה הכי טובה שלי?
כן, כן. -הנה, הבאתי לך את זה, דרך אגב.
אנדרו השאיר את זה במקרר שלי די מזמן.
איי-פי-איי חמוצים, לא יודע. הוא אהב בירות של סטרייטים.
אנדרו? מה...
אתם מדברים?
לא, אנחנו לא מדברים.
איך...
אתה?
אני חושב שאני קצת משתגע.
כאילו, כל הקטע הזה של כלל 7 הימים
היה הרעיון שלי, אבל זה פשוט גיהינום.
היא שלחה לי רק הודעה אחת
שבה היא פשוט אמרה שהמטוס שלה לא התרסק. וזהו.
מה ענית לה? -הגבתי עם אגודל כלפי מעלה.
זה רע? -אגודל? למאיה?
כן. -אתה מכיר אותה? כאילו, באמת.
כאילו, היא צריכה חיזוקים חיוביים. באופן מתמיד.
אתה צודק. בסדר, אני אכתוב לה.
"מאיה, מצטער על העיכוב..."
רגע, סליחה, סליחה, סליחה. לא, תמחק, תמחק.
עכשיו אולי אני מבין את הפסיכולוגיה.
אולי היא טומנת לך מלכודת. -בדיוק.
כן, אולי זו מלכודת.
אם אני לא עונה, לא אכפת לי. ואם כן אענה...
אתה לא לוקח ברצינות את הגבול.
כן. -אני מבין מה הבעיה עכשיו.
לעזאזל, בחורות מטורפות.
היא פשוט משאירה לי מוקשים בכל מקום.
מאיו-קשים.
אני משקיע כל כך הרבה זמן בניסיון להימנע מכל הטריגרים שלה
ואז בסוף פשוט...
הפסקתי לשתף אותה בדברים אמיתיים.
אני כבר לא יודע על מה אני כועס בכלל.
טוב, אני במקרה מומחה בתחום של לעזור לאנשים להבין למה הם כועסים,
ואז לגרום להם לכעוס עוד יותר.
- לא לתלות פרסומות -
אז החברה החדשה שלי, אייקו, שהיא דוגמנית,
היא וחבר שלה, שהוא גם דוגמן,
היו להם סטוצים עם אנשים אחרים כשהם עשו הפסקה,
אז כשהם חזרו להיות ביחד הם לא התחרטו.
הגיוני. משהו רע חייב תמיד לקרות
לפני שקורה משהו טוב.
כאילו, "בייב" הראשון היה רק בסדר.
אבל "בייב בעיר הגדולה" היה מדהים, תסלחו לי.
בנות, הגיע הזמן.
בום, הייתה קורונה. ואז עברתי לאל-איי.
בום, פגשתי את דילן.
בום, בעצם אני בת 30, לעזאזל.
פספסתי את השמוקים המחורבנים בשנות העשרים לחיי.
רק לסוף שבוע אחד, אני רוצה להיות חזירה בעיר הגדולה.
אני רוצה לשחק בבוץ לפני שאני הופכת לשוגר מאמה של דילן.
נשמע הגיוני! -חזירה!
כאילו, שמישהו יתייחס אליי גרוע.
גרוע מאוד. -נכון?
חבל שאני מפתיעה את ההורים שלי. רציתי לעשות משהו משונה.
אלוהים. נגיד, הבחור ההוא? -אלוהים.
היינו הורסים לגמרי את חדר המלון. היו עוצרים אותי.
מותק, הייתי באה למשפט שלך.
אלוהים, הוא מסתכל.
זה בן.
אני נראית בסדר? -את נראית מהממת.
זה התזמון הכי טוב אי פעם. -את נראית פצצה.
הוא עונד טבעת נישואין, זה סימן טוב.
אני שמח שפול הצליח להכניס אתכן, היי.
תודה רבה שסידרת את זה. -בטח.
בן, זו... -טלולה סטיל.
ברכותיי על "פורמה". -תודה.
איך התחושה להיות הדג הכי קטן בבריכה ממש גדולה?
תחושה נהדרת, אני מתה על בריכות גדולות.
ממש. -אני בטוח.
מאיה שיחקה אותה. -כן, בהחלט.
לאליסה יש מזל.
האמת היא שאני כבר לא עובדת ב"אליסה 180".
באמת? -אני עצמאית עכשיו.
סליחה. היי, היי. אני אלאני. -היי, אלאני.
מאיה וחבר שלה עושים הפסקה. הוא עזב את הדירה, אז...
כן, אז אמרנו, "לעזאזל, בואו נחגוג". הבנת?
כן. -כן.
רוצה לשבת איתנו? -לא, ממש חמוד מצדך.
אני יוצא עם אשתי וכמה חברים, אבל...
החשבון שלי פתוח בבר,
אם אתן רוצות לעשות לילה על חשבון החברה.
כי אתה מנסה לגנוב את טלולה?
אולי אני מנסה לגנוב אותך.
אני לא מאמין ששכחתי את הכרטיס שלי פה.
אבל אני יכול לעבור במלון מחר כדי לאסוף אותו.
כן, נשמע טוב.
טוב, יופי.
תשמרו על עצמכן הלילה, בנות. -ביי.
אלוהים.
-מה קרה הרגע?
בנות, אני מזדיינת עם בן מחר. -מה?
זה היה כל כך מוזר כשהוא דיבר על הדג הקטן והבריכה הגדולה.
כאילו, למה הוא אמר את זה? -לא, נראה לי שזה טוב.
כאילו, דגים גדלים יותר בבריכה גדולה. יש יותר אוכל ומקום.
לכן אני כזו גבוהה, הבית שלי ממש גדול.
אתן מאמינות שהוא השאיר פה את הכרטיס שלו?
תודה לאל, הגעתי למקסימום בכרטיס שלי על החדרים במלון.
מה? מאיה, חשבתי ש"פורמה" משלמים.
זה בסדר, זה בסדר. אלה הוצאות של העסק.
את תחזירי לנו את הכסף. את משחקת אותה, בסדר?
אני כל כך גאה בך. אני כל כך גאה בשתיכן.
מגיע לנו לחגוג.
בואו נזמין שוטים. -כן.
שוטים! -בואו נחגוג!
אולי נשתכר בטירוף? -שוטים!
לחיים, בנות.
לחיי השבוע האחרון של מאיה כרווקה.
אז כשתיארת לי את זה,
זה נשמע מוזר,
אבל עכשיו כשאני מסתכל על זה, זה הרבה יותר מוזר.
אתה מוכן פשוט לקבל את התרגיל לשנייה?
פשוט תעמיד פנים שאני מאיה, ותגיד לי דבר אחד שמתסכל אותך.
בסדר. -היי.
דילן, ברצינות.
בסדר.
אז אני לא אוהב את זה שאת עולה על ההליכון שלך
כל פעם שאני מנסה לדבר איתך. -זה טוב.
זה נשמע ממש מעצבן. -זה מעצבן.
ומתסכל. -מאוד.
טוב, תמשיך. מה עוד?
אני חושב שיש משהו כללי כזה,
יש לי תחושה שאת לא באמת מתייחסת ברצינות למה שאני עושה.
כאילו, אני באמת גאה להיות מורה. בסדר?
אני פשוט לא חושב שאת באמת מכבדת את מה שאני רוצה בחיים.
אני כן.
באמת.
אז למה אני מרגיש שאת מרחיקה אותי
כל פעם שיש משהו חשוב יותר?
אתה מרגיש ככה? -כן.
לא יודעת.
אולי כי אתה רואה את מי שאני באמת.
והעיר הזו בעצם הפכה אותי...
לרעה יותר.
וקשה.
ואני פשוט מרגיש שאני פוחד
שבסופו של דבר אשב לאכול פה לבד את ארוחת חג המולד,
בזמן שאתה בניו יורק בתור סמנכ"ל של חברה
שבוחרת רשימות שירים למסעדות.
אבל אני מבין אותך. הם השיגו לך ויזה.
אם אתה מתגעגע לאנדרו, פשוט תתקשר אליו.
כן, יכול להיות.
מאיה, שלחה אותך לבדוק מה שלומי? -מן הסתם, כלבה.
כן? -כן.
אתה יודע שאכפת לה ממך מאוד.
כן.
אבל אתה יכול ללכת.
אתה לא צריך לשבת פה כמו בייביסיטר. אני בסדר.
אני לא בייביסיטר.
אני נהנה. -אתה נהנה?
כן, אתה לא נהנה? -אני נהנה.
כאילו, בוא נעשה משהו.
אתה פה לבד, זה השבוע שבו אתה יכול להיות גבר חופשי.
בוא נלך. -טוב, יש לי פנטזיה אחת.
באמת? טוב, נהדר.
תנעלו את הבנות שלכם בבתים, תושבי סילבר לייק.
הגבר הזה עומד לכסח להן את הפות, שתיים בבת אחת!
צ'רלי.
השאלה שלי היא, צפית פעם בסדרה התיעודית "מלחמת וייטנאם" של קן ברנס?
בוא נצפה בה.
יש! באמת?
אלוהים.
טלולה.
תתעוררי, אני חושבת שקיבלת מחזור.
אין לי סוללה.
אני לא מרגישה טוב. נראה לי שאני הולכת להקיא.
אלוהים, כל כך כואב לי הראש.
יש לי בחילה.
רגע, טלולה. -מה את עושה?
מה? -אלוהים.
לכי לראות את הגב שלך במראה, לעזאזל.
למה? -לכי, טלולה.
יש לך קעקוע. -די, את מפחידה אותי. לא.
אני לא מאמינה שעשית קעקוע. -די!
אלוהים, למה לעזאזל עשית קעקוע?
לא התכוונתי! -היית יכולה לחטוף הפטיטיס סי.
אלוהים. -לעזאזל.
"הסיוט שלפני הביזנס"? זה בכלל לא הגיוני!
הוא ממש גדול. -מה הפואנטה שלו?
לא יודעת, מאיה!
אלוהים!
"זה סקוטי מ'דרגון סיטי קעקועים'.
"אני מחויב מבחינה חוקית לשלוח לכן את זה, כי נראיתן ממש שיכורות."
אלוהים, מאיה.
זונה, את חייבת לעשות קעקוע, בבקשה! -לא, מאיה, אני לא רוצה.
תעשי את זה, אחרת אני מתאבדת. ואז נתאים. זה שם החברה שלי.
אלוהים.
לעזאזל, אלוהים.
אלוהים, לעזאזל. לעזאזל.
אלוהים!
יורד דם.
לעזאזל. -הוא ממש גדול.
אני כל כך מצטערת.
זה בסדר. -זה בסדר.
כן. -אני אוהבת אותו.
בסדר. -הוא אקראי.
זה בסדר, נסיר את זה בלייזר
כשנחזור לאל-איי. -זה זריז.
ואמרת שהשמלה שלך הערב קלאסית ואלגנטית, נכון?
כאילו, היא מכסה הכול? גם את הגב?
טוב, אז המנהלת מאיה לא תהיה מרוצה מזה,
אבל יש לי הפתעה.
זו ההפתעה שלי.
זו שמלה חדשה.
רגע, מה קרה? חשבתי שהשמלה שלך שחורה.
אנטואן אמר שהסגנון שלי מבולגן
ושאני לא יכולה להיראות כמו דוגמנית, וזה ממש מגעיל מצדו.
אני דווקא כן יכולה.
אז לקחתי את זה במקומה.
כדי להוכיח לו שאת לא מבולגנת, גנבת שמלה.
לא, מאיה. זו שמלה יותר מוצלחת. -טלולה!
בשמלה שגנבת יש גב חשוף! היא כל כך חשופה, לעזאזל! בסדר?
לעזאזל.
אבא? אמא?
אלוהים.
אמא!
הפתעה!
את לא אמא שלי!
מי את, לעזאזל?
מה את עושה בבית של ההורים שלי? -אלאני, אלאני.
סליחה שאנחנו נפגשות ככה, לא חשבתי שאת מגיעה.
מי את?
אלאני, אני החברה של אבא שלך.
אבל אבא שלי נשוי לאמא שלי.
היי.
הזדיינו אתמול בלילה? -מה? לא.
צפינו בכתב אישום פוקח עיניים של אימפריאליזם מופרז.
פשוט נוראי, איך התייחסנו לבחורים שלנו כשהם חזרו מהקרב.
ונתת לי לשתף. המון. אז תודה.
כן, כאילו, גם אני שיתפתי קצת.
כן.
לא רוצה להישמע סופר מתרומם לגבי העניין,
אבל, לא יודע. אני מאמין בכם.
אתם הזוג האהוב עליי.
זה כל כך מטופש, כי אני לחוץ לגבי זה שאני לא מדבר איתה
אבל היא בטח עוברת בדיוק את אותו הדבר.
וכדאי שפשוט נדבר וזהו, לעזאזל.
טוב, זה סימן. תראה.
היא מתקשרת לראות איך הלך.
כן, אני מכיר אותה. כן, מן הסתם. -נראה לך?
רוצה להקשיב? -כן, כן.
בסדר.
היי, אחותי. מה מטריד אותך? -צ'רלי?
הדבר היחיד שמטריד אותי כרגע הוא שיש לנו אסון מוחלט לגבי השמלה
וארוחת הערב מתקיימת היום.
אנטואן נתן לטלולה שמלה. -סליחה, רק...
זה פשוט לא רגע מתאים.
וזה היה... -זו הפואנטה שלי.
אני לא יכול, צ'רלי. אני לא יכול, בסדר?
היה לנו... -סליחה, מה קרה?
שקט. טלולה מקיאה בשירותים.
טוב, אתה יודע יותר ממני.
אנטואן הוא אדם נקמן, או שהוא סבבה לגבי גניבות?
אני יכולה ללבוש ז'קט מעל זה. -לא, לא.
צריך להחזיר את השמלה ולקחת את שלך.
צ'רלי אמר שאם גונבים מאנטואן, נכנסים אצלו לרשימה השחורה.
נשמע לי כל כך קודר להיות דוגמנית. אני לא רוצה שיתבריינו עליי כל הזמן.
לגמרי.
אלוהים, בן כתב לי הרגע. -מה?
"אני רוצה שנדבר לגבי תפקיד בשבילך בחברה שלי.
"אולי כדאי שאקפוץ אלייך למלון בעוד שעה. אני צריך לקחת את הכרטיס שלי."
מאיה. -אני לא יודעת.
אלוהים, את רצינית? זה...
את לא צריכה להרגיש אשמה, אתם בהפסקה.
מותר לכם להזדיין עם אנשים אחרים.
ואני חושבת שכשדילן יראה כמה כסף את מרוויחה ב"מרסר"
הוא ישכח למה בכלל כעסתם אחד על השני.
כן. זו יכולה להיות עבודה מדהימה, נכון?
כן, בשביל שתינו.
ממש מלחיץ להיות הלקוחה היחידה שלך.
היא לא פה.
מצאתי אותה.
חבל שזו שמלה כזו משעממת.
היי, עלייך היא תיראה טוב. בסדר?
את ממגנטת, את תפגשי אנשים מטורפים.
זה יהיה לילה אגדי, בסדר?
אז תלבשי את השמלה.
בסדר.
היי. -היי.
אתה רוצה...
הכרטיס שלך אצלי. רוצה להיכנס...
או שאביא לך אותו, אתה יכול להיכנס.
כן. -יכול להיות שיש עליו חיוב למכון קעקועים.
אז אני מצטערת אם יש פה חיובים...
גדולים מאתמול בלילה.
כן, אתמול בלילה. ממש גדול.
רוצה לזיין אותי? -כן.
כן?
תיגעי בעצמך.
אלוהים.
לעזאזל.
כן. אתה אוהב את זה?
אתה גם תאונן?
אני רק אצפה בך.
ואז תזיין אותי? -לא.
לא היום.
בסדר.
טוב, אז רק שתדע, זה...
השבוע הוא ה...
החלון העיקרי שלי לזיונים. כאילו, לתמיד, אז...
אלוהים.
את תגמרי בשבילי? -אני גומרת.
תגמרי.
זה היה כיף.
אז יש לי חדשות טובות.
ב"מרסר דיגיטל" יש משרה פתוחה.
אחד המנהלים שלנו יצא לחופשת לידה, אז הוא מפוטר.
אני מניח שאת מעוניינת.
יש לנו הרבה יותר משאבים משהיו לאליסה.
380 אלף דולר.
סליחה, אני יודעת שכתבת את זה פה, אחרת לא הייתי אומרת את זה בקול.
זה פשוט...
מספר ממש גדול.
טוב, אנחנו נחלוק בטלולה, אז...
נשקיע הרבה זמן ביישום אסטרטגיה במרסר וכו'.
כן.
אז...
אצטרך לדבר עם טלולה ו...
לחשוב על זה.
אבל אני אעדכן אותך.
את חמודה.
את חושבת שאת מקבלת את ההחלטות.
מה?
את אוהבת שאומרים לך מה לעשות. -לא נכון.
מאיה, את התפטרת ונפרדת מהחבר שלך,
ובאת לניו יורק כשהתקשרתי.
נסי לדמיין מה אוכל לגרום לך לעשות כשתעבדי אצלי שוב.
לעזאזל, בסדר.
וואו, זו השמלה של טלולה להערב?
כן. -אלוהים, אנטואן כזה חכם.
מראה לכולם שהלקוחה שלך יכולה להיראות אלגנטית, יכולה לשבת בשולחן של הגדולים,
ובשנה הבאה, ללכת על כל הקופה. אהבתי.
כדאי שגם את תתלבשי.
את לא יכולה להגיע לארוחת הערב של פורמה כשאת נראית כאילו זיינו אותך הרגע.
זה כל כך מטופש.
כל מערכות היחסים שחיבלתי בהן
כי הם לא היו אבא שלי.
זה בסדר להיות יוצאת דופן, אלאני.
רק חיכיתי למישהו שיתגרש מכל העולם למען הנשמה התאומה שלו.
ועכשיו אני מגלה שהוא ואמא שלי אפילו לא נשמות תאומות.
אז הכול היה פשוט בולשיט?
סליחה, מותק. לא התכוונתי לפרק נישואים, אבל...
כשליאון ואני נפגשנו, הכול נראה הגיוני.
לשנינו.
אמא שלי יודעת? -עוד לא, הוא עומד לספר לה.
הוא פשוט לא רצה להרוס להם את יום הנישואין.
היי.
אבא שלך הוא לא אדם רע, אלאני. בסדר?
לעזאזל, לעזאזל. נראה לי שהם הגיעו.
טוב, זה בסדר. אל תדאגי. היי, היי.
הגיע הזמן פשוט להוריד את הפלסטר, נכון?
אני צריך חופשה מהחופשה.
היה נהדר. -היי!
אלאני, מה את עושה פה, מותק? -היי, אמא.
איזו הפתעה נהדרת. -אבא.
מי החברה שלך?
חברה שלי? ככה אתה רוצה לעשות את זה?
מה? -היי, ליאון. התגעגעתי אליך.
מי את, לעזאזל? -אני דניז האוורד.
לעזאזל. -ואנחנו מחוברים על ידי כוכב הצפון.
והגעתי כדי להעביר לך סוף סוף מסר.
לעזאזל!
תזכור אותי!
לעזאזל!
מה זה? מה קורה פה?
מה קורה פה? לכל הרוחות! -אלוהים!
תתקשרי למשטרה! -תתקשרי למשטרה!
רגע, אז אתה מנהל רומן עם דניז או לא?
מה? ברור שלא!
המטורפת הזו עוקבת אחריי כבר 15 שנה.
חשבתי שהיא בכלא. -אלוהים.
היא הייתה שולחת לי קליעים כל שבוע. -לעזאזל!
דניז הזו, אני יודעת מי זו. סליחה. -אל תלחצי על זה! את...
ידעתי שאתם נשמות תאומות.
אני אוהבת אותך, אבא.
- 380 אלף דולר -
סליחה, סליחה. הגעתי. במטוס של מימי הייתה טייסת.
צ'רלי! -היי, מה שלומך?
לא חשבתי שתצליח להגיע.
זה זה?
אולי. -אני לא מאמינה שהצלחת.
על מה את מדברת? מתי לא הצלחתי במשהו?
אפשר לתת לך קרדיט לרגע? צדקת. האינסטינקט שלך היה נכון.
השמלה השחורה לא מתאימה.
כאילו, מה זה? -לא, נכון?
כאילו, מה הטעם ללכת ל"פורמה" אם זה בכלל לא רגע מיוחד?
לא, זה לא רגע מיוחד. -בטוח שאנטואן לא יתרגז?
לא. אם היא תיראה מהממת,
וזה מה שיקרה, הוא ייקח על זה קרדיט.
והכול יהיה בסדר.
צ'רלי, אני כל כך אסירת תודה.
אני יודע, אהובה.
אני באמת הבחורה הזו.
נכון.
איך את? זיינת את בן?
לא, הוא פשוט היה קצת מגעיל. והוא הסתכל עליי מאוננת.
קלאסי. -אני לא רוצה לעבוד אצלו.
למה? למה לא? -כי הסקס היה סוג של
הצצה אל אופי התפקיד.
אני אגיד מה אני רוצה, הוא יצחק, ואז יעשה מה שהוא רוצה.
"אז מה אם אליסה שנאה נשים?"
יופי, הרעיונות שלי שוב ייקברו.
ועכשיו אני אצטרך להסתכל על תמונות של זין ב"מייקרוסופט טימס".
טוב. אז לעזאזל עם זה, אל תעבדי אצלו.
אני יודעת, אבל טלולה ממש רוצה שאקח את התפקיד הזה.
מה אני יכולה לומר? "סירבתי ל-400 אלף דולר כי בן היה שמוק"?
400 אלף דולר? כדאי שתיקחי...
תמיד רצית 400 אלף דולר. אולי תיקחי...
צ'רלי. -טוב, זה מה שתעשי.
פשוט תגידי לטלולה שהכול היה שטויות.
שאין הצעת עבודה, ומעולם לא הייתה. הוא סתם ניסה לזיין אותך.
כאילו, לשקר? -"כאילו, לשקר?" כן, את יכולה לשקר.
מה את, בת 3? כן, היא לקוחה שלך.
לפעמים תיאלצי לשקר לה כדי להגן עליה.
אבל זה נשמע לי שקר גדול יותר.
אז זה אומר שהרמה שלך עולה, ילדה.
זה טוב. זה טוב בשבילך.
טוב, עכשיו תגידי לזונה הטיפשה הזו לרדת לפה
וללבוש את השמלה שלה, כי אסור שהכלבה תאחר. אל תאחרו.
לא, לא נאחר. -תבטיחי לי.
אני אזרז אותה. -אתן תפציצו, שתיכן.
אני ממש גאה כרגע. -לא נאחר.
תודה, אוהבת אותך. -אוהב אותך.
רגע, אלוהים. מה דילן אמר?
כאילו, איך הוא נראה? זה מטורף שאני לא מדברת איתו.
הוא מתגעגע אלייך.
כן, ממש.
אני אתקשר אליו. לעזאזל עם הסיפור הזה של שבעה ימים.
אוהבת אותך. אני גאה בך, להתראות. -אני כל כך אוהבת אותך.
- דיל -
- שיחת וידאו נכנסת -
אתה צריך לענות?
לא, זו בטח טעות בכל מקרה, אז...
כן. נראה לי שעדיף שאלך.
בטח יש לך המון עבודה היום, אז...
לא. למה? היום יום שבת.
אולי נלך לראות סרט או משהו?
נצא להליכה?
כן.
אלוהים. -אלוהים.
מאיה, זה מדהים.
בן פשוט אידיוט.
אני לא מאמינה שהוא לא הציע לך תפקיד, זה מטורף.
הוא הציע, בתנאי שלא תהיי לקוחה שלי.
אמרתי לו, "אין מצב". -לא נכון.
כן. -את ממש כמו בת משפחה.
מאיה 360, הנה אנחנו באות.
כן!
טוב, תוציאי את כל האוויר מהגוף.
אלוהים, מאיה! -סליחה.
- דירות 1-10 -
היי. -היי.
ההודעה שלך הפתיעה אותי.
הבאתי לך משהו. אולי זה קר, טסתי עם זה.
דין טאי פונג?
זונה.
אני גם יכול להיות פשוט. אני מסוגל.
אתה פה עם מימי? כמה זמן יש לי איתך?
אני לא צריך ללכת לשום מקום.
טוב, זו מאיה במסעדה של טסה.
טסה היא חברה של טלולה.
מאיה הסתפרה, לא?
כן, זה חמוד. מתאים לפנים שלה.
זה מה שאמרתי, זה בדיוק מה שאמרתי.
האנשים נראים לחוצים.
סליחה.
את "מגיעה עוד עשר דקות" כבר שעה. -סליחה.
נפספס את הארוחה אם לא נצליח לעבור.
אלוהים. -אנחנו נאחר לארוחה?
לא יודעת, כתבתי לנהג שלנו, אבל הוא אמר שאי אפשר לעבור.
תודה. -תודה.
מה קורה פה, לעזאזל?
מה?
לעזאזל!
אתה צריך מצית? -כן, נשמע טוב.
נראה לי שיש לי.
תודה. -מה הקטע של הפקק?
איזו משוגעת דקרה איזה שחקן או מפיק וניסתה לרצוח אותו או משהו.
המשטרה איתרה אותה באזור, כן. -אלוהים.
טוב.
אז הרחובות חסומים לגמרי. לא נספיק להגיע לארוחה.
כן.
אם ניסע ברכב.
בסדר.
סליחה. -סליחה.
סליחה.
אנחנו רצות ממש מהר.
בסדר, בסדר.
אנחנו מסוגלות.
סליחה.
אנחנו הולכות לנשף.
תודה ששילמת לי על הנסיעה, המלון ממש רושש אותי.
כן, מן הסתם. זה היה מטומטם, לעזאזל.
עליי. בכל מקרה, בקרוב תהיי ממש עשירה.
אנחנו ממש קרובות למנהרות שיחברו בין האחוזות שלנו.
מאיה.
אני אוהבת אותך.
סליחה, אני חושב שאתן יפהפיות.
תודה. -תודה.
אבל החולדה שלי חושבת שאתן נראות כמו זונות.
טוב.
זה לא היה נחוץ.
אלוהים, אני מתגעגעת לאל-איי.
תורגם על ידי: ירדן טל