СІДЕД РАЙ
Дякую.
Я заплачу.
Ні, ні. Я пригощаю.
Іще побачимось.
Невже кошмар скінчився?
Я повезу Евана на матч «Ред Сокс».
Ну що, розходимось?
- До зустрічі. - До зустрічі.
ВІДОУС-БЕЙ МЕРІЯ
Думаєш, це рак шкіри?
О, так. Так.
ЕВАН
КВИТКИ НА МАТЧ «РЕД СОКС»
Том.
Телефон просто розривається.
Дзвонив Мітч.
Дзвонив Рей Меллор. І Курт Ворбертон.
Уже два дні тебе шукають.
Рут,
без паніки. Усе добре.
ВІДОУС-БЕЙ
Що ж.
Еван.
Я приніс сандвічі!
І тобі, здається, надійшов лист!
З поверненням, Том.
Ти вранці ще спав, я…
Ти спускався у підвал?
Ні, порився у твоєму багажнику. Що там, у тому підвалі?
«Дріфтвуд» слухає. Залишіть повідомлення.
Алло. Мене звати Патриція.
Я замовляла курку з сиром і шматочок кокосового пирога,
а мені привезли котлету з індички без булочки й одну ковбаску.
Гроші повертати не треба,
просто знайдіть того, хто це зробив.
Я не хочу, щоб у тієї людини були проблеми,
хай просто… більше так не робить.
Я не…
- А краще… - Автовідповідач повний
і поки що не приймає повідомлень. На все добре.
Супер.
Я радо послухаю історію цього зворушливого знімка.
- Що за чорт? - Добре.
Чому ти сказав, що вона вмерла при пологах?
Бо так і було.
Вона народила тебе й стала інша.
Он як.
І що це означає?
Прееклампсія спровокувала в неї інсульт.
І після цього вона сильно змінилася.
Як саме?
Інсульт вплинув на мозок.
На її розум.
І на поведінку.
Вона стала небезпечна для оточення.
І мені довелося…
Довелося помістити її в Домівку.
Що таке «Домівка»?
То був дуже хороший притулок тут, на острові,
для людей з психічними розладами.
Тобто психлікарня?
- Божевільня? - Ні.
Так.
А через два роки вона померла від аневризми головного мозку.
Вона так тебе любила.
Так, я читав листи.
Зачитати?
«Любий Еване,
от би твої дитячі ручки дістали ключа,
а крихітні пальчики дотяглися до мого носа
й витягли з мого мозку скорпіона.
Не дай себе вжалити.
З любов'ю, мама».
Гарно.
Дуже гарно.
Іще один?
«Любий Еване…»
О боже. Ти…
- Боже мій. Ти мене налякав. - Вибач.
О госп…
Можемо поговорити?
Так. Аякже.
- Що таке, Вік? - Та нічого.
Ну…
я вже давненько ношу дещо в гаманці
і…
Думаю, пора розказати тобі чому.
ДЖЕРРІ
- Пам'ятаєш… Так. - Пам'ятаю.
Любий.
Здоров, Вік.
Це ж треба.
Кохана, це ж твоє шкільне кохання Вік.
- Так. - Хитрий ти лис.
Так.
Ну, я вже піду.
Треба пороздавати ще чимало фотографій.
Добре.
Ну…
Так.
Не наступи на скло. Я ще не все підмів.
А звідки воно тут?
МАСКА ВБИВЦІ
Мабуть, витівки приїжджих малих після чуток про Буку.
Це я викидаю.
З цим попрощаюся. Несмак.
Нехай.
Так.
Добре. Лишу оце…
Так.
Відчиніть!
Відчиніть.
Я…
Ні! Ох, боже.
О боже.
Патриціє!
Рятуйте! Вік!
О господи. Допоможіть!
Допоможіть! Рятуйте!
Рятуйте!
Рят… Рят…
Гей! Агов!
Рятуйте! Це я, Патриція!
Допоможіть!
«Вона носила кулон у формі половини серця, а Семюел – другу половинку».
- Що? - Пам'ятаєш?
- Кулончики? - Це твоє улюблене?
- Проїхали. Знаю… - Милота.
- …я здаюся холодною, але маю серце. - Ого.
О господи!
- Патриція? - Що?
Чого вона прийшла?
Я її не запрошувала.
- Я… - Що за…
Ти щось хотіла, Патриціє?
- Що ти робиш? - Що таке?
Серйозно?
- Вибач. Що ти робиш? - Замовкни.
- Патриціє… - Заткніться!
- Ой боже. Патриціє. - Що діється?
- Я… - Патриціє.
Викликайте поліцію! Він тут!
- Хто тут? - Самі знаєте.
Бука! Викличте поліцію!
- Що? Ти… - Викликай поліцію.
…з нас знущаєшся. Ти знов за своє?
- Телефон не працює. - Боже.
- Що? - Дивно.
Тут є чорний хід?
- Ну все. - Тут є чорний хід?
- Так. - Замкни його. Негайно!
- І повимикайте світло. - Ні!
Не підігруйте їй.
Усі знають, що вона збрехала про дзвінки.
Так. Я збрехала про дзвінки.
- Я знала! - Боже мій.
- Я ж казала. - Казала.
- Ти казала! - Казала.
Просто я почувалася білою вороною,
сказала одному, а він – другому,
а потім уже не могла зупинитися.
Але богом клянуся,
він того вечора приходив у мій будинок, і він знов тут.
Ясно. Добре, що сказала.
- Па-па. - Кріс, я кажу тобі,
- щоб ви… - Іди геть!
До чого тут ти? Не все крутиться навколо тебе!
Вибачай, але ти не маєш друзів не через мене.
А через те, що ти схиблена. Ясно?
Твоє свято мало всіх не повбивало.
А тепер ти псуєш нам читацький вечір.
Як же ти бісиш.
Щезни вже.
Щезни.
Па-па. Чула?
Па-па.
Па-п…
О боже. Кріс!
Вона жахлива людина! Огидна.
І… пробачте.
- Як ти, Кріс? - Ти жива?
Агов.
Куди це вона?
Патриціє. Що?
Дівчата, я дзвоню в 911.
Боже. Хай забереться з мого газону.
Вона ще там?
Він у будинку! Тікайте…
Тікайте звідти!
Тікайте…
О, н…
Він вас повбиває!
Тікайте звідти!
- Прокляття! - Що це було?
Бляха!
Ні!
Ви мене чуєте?
Агов. Спокійно.
Здається, ви вдарилися головою.
Пульс є. Він живий.
Ні, ні.
Дайте ключі. Я його переїду.
- Що? - Дайте ключі.
Я його переїду.
З поверненням, друже.
Тікайте!
- Ох, чорт! - Просто…
Ні!
«Любий Еване.
Усі мають по дві матері: справжню й таємну.
Яка ж з них я?
Я твоя таємна мати й живу в таємному будинку.
Мене не випускають. Коли підростеш,
зможеш приходити і вдавати, що ти жахливий листоноша.
І знай, я мертва, я вже мертва.
Надто пізно. Приходь скоріше. Мама».
Непогане читво.
Це твоя мама.
І оце.
Оце.
І ця людина
не хотіла б, щоб ти пам'ятав ту другу.
Чому ти їх від мене ховав?
Бо від них мені стає ще сумніше.
Мені так жаль, Еване.
Чому ми не виїжджаємо з острова?
Ми можемо.
Ми виїдемо з острова.
- Квитки на матч? - Так.
- Справжні? - Справжні.
- Так… - Ми… Ні.
Ми поїдемо в суботу в Бостон.
- У цю суботу. - Ти серйозно?
Так, я серйозно.
Бо відтепер усе буде інакше.
- Здоров був. - Здоров.
От чорт.
З'їм це тут. Дружина не переносить запаху.
- Круто. - …а дай…
Заправте третю на 20.
Третю на 20.
Так робити не можна.
Боже мій.
Ой боже!
О ні, ні!
Чорт забирай.
Ні, не гасіть! Ні, ви все псуєте!
От же ж…
Відпусти його!
Боже милостивий, убережи мене.
Кинь його!
А інший вихід є?
- Ні. - Це добре, дуже вам дякую.
Годиться.
Сильні пориви вітру загрожують перерости
- у бурю століття. - Добре.
ОПОВІЩЕННЯ ПРО БУРЮ
Я в порядку. Чесно.
Поранення несерйозне.
Лікар сказав відпочити тижнів зо два.
Вермонт – тепер непоганий варіант.
Люблю тебе.
- А я – тебе. - Принесу тобі ще їсти.
Вітаю.
Я не знала, що Шелл вагітна.
А вона вагітна?
Вибач. Я під морфіном. Доктор Морґан не церемониться.
Я думала, їй уже під сорок.
Хочеш померти вдруге за ніч?
А Лофтіс знає?
Ні.
Я подумав, що через історію з його дружиною…
Так.
Патриціє.
Що то я бачив?
Послухай, їдьте звідси.
Та я й з першого разу зрозумів.
- Я ж… - Ні.
Сьогодні ж.
Дитина не повинна народитися тут.
Чому?
Чорт. Я по телевізору нічого не навчуся.
Не можна їхати в Бостон і не пройтися по Стежці свободи.
Не діждуся не пройтися по Стежці свободи.
А знаєш, що слід там зробити?
Що?
Позаходити в університети.
- Справді? - Справді.
Я з радістю…
Це ще не кінець.
Ні.
Переклад субтитрів: Аліє Бекірова