Hallå?
Jag… Jag kan… Jag hör dig knappt.
Vad?
Var?
Har jag sovit ett helt dygn?
Anteckningen nämnde en farsot, som Gerrie kopplade till 1702.
I och med det,
kunde vi fastslå att dagboken tillhörde Sarah Westcott Warren.
Och…
Här.
Tack.
Vi trodde att det fördömda föremålet kunde vara begravet med Richard Warren.
Så Wyck föreslog att vi skulle gräva upp honom.
Så, vi gjorde det.
Ni gjorde vad?
Vi grävde upp Richard Warrens kista.
Grävde ni upp grundarens lik?
- Ja, det är där borta. - Det är här.
Är ni helt jävla galna?
Bara lyssna på det hon säger.
- Herregud. Är han där inne? - Nej. Där uppe.
Vi flyttade honom.
Varför…
- Vänta. Varför flyttade ni honom? - Han är fortfarande vid liv.
Vad?
Men vi har kunnat kommunicera lite med lappar.
Vad?
- Richard Warren är i det där rummet. - Han väntar på dig.
Vad menar du…
Varför skulle han vänta på mig?
Han vill bara kommunicera med förstefogden. Vi antar att det är du.
Ja, titta på det här. Ser du?
Ja. Ja.
Gå in där du
och få honom att berätta
hur fan man öppnar den här grejen.
- Nej! - Nej, nej, nej! Nej!
Försök inte…
Försök inte göra det själv.
Få honom att göra det.
Här.
Jag ska låta er vara ifred.
HEJ JAG HETER PATRICIA
ÄR DU ARG ÖVER NÅT JAG SAGT?
JAG ÄR BORGMÄSTARE TOM LOFTIS LEDARE
VAD ÄR DITT NAMN?
Jag glömde en sak.
Du kan prata?
Jo.
Hur…
Hur är du fortfarande vid liv?
Jag blev lurad av en djävul och förrådd av dem sämre än jag.
Men en ondskefull kraft livnär mig.
Vad menar du? Är det… Är det vad det är?
Är det?
Kan… Kan du öppna den här?
Lösgör dessa.
Visst, ja. Jag menar…
Nå, jag kan…lossa lite på dem.
Ja, låt mig… Låt mig ta av dem.
Vad är det här?
Jag trodde det var min frälsning.
Vi kunde inte ens finna ohyra för att stilla vår hunger.
En del åt liken,
andra frossade på jord.
Jag begrundade hur jag skulle avsluta mitt liv för egen hand när jag såg den.
Glömde handväskan.
Vad…
Vad var det du såg?
En enkel munsbit mat.
En svamp.
Jag tackade Gud.
Men något annat kom till mig.
Vad kom?
En demon?
Ön själv?
Men jag svalt, och även den svalt.
Förbundet erbjöds för min kolonis frälsning,
och jag undertecknade den pakten
med mitt blod, fekalier och sperma.
Vad erbjöd du i utbyte?
Om jag hade nekat,
hade ingen av er funnits här.
Det kanske hade varit bättre.
Det är lätt att döma när din ö frodas omkring dig.
Frodas?
Min son är fast på en jävla helvetesklippa.
Jag tror den talade till mig.
- Följde du den? - Nej.
Vad ville den?
Den vet att skräckslagna män utför desperata handlingar.
Vad betyder det?
Jag vill se mina barns saker.
TYGDOCKA - WOODCOW-FIGURIN
Var sekund i den kistan,
föreställde jag mig deras död.
Sarah.
Vad sorgligt.
Så länge det finns män av mitt blod,
är ni bundna av förbundet. Men jag är den sista.
Vad är det du säger?
För ut mig till havs,
bortom den plats sjömän fruktar.
När jag är bortom dess grepp,
utan förbannelsen över mig,
tror jag att jag ska åldras och dö.
När min blodslinje är borta,
befriar min död ön från dess förbannelse.
Först och främst, vet vi inte att det kommer döda honom.
Finns bara ett sätt att få veta.
Och dessutom kommer ön inte att släppa honom så lätt.
Det är farligt nog där ute.
Till havs, om natten, än mindre seglande med svaga män.
Och nej, jag talar inte om honom.
Vad som helst kan hända där ute.
Blotta faktum att du inte vet det visar hur farligt det faktiskt är.
Igår kväll…
Jag kände en närvaro.
Det gjorde jag.
Jag vet inte vad det är och jag vet inte vad den vill.
Jag vet att vi måste döda den.
Jag vet att vi måste försöka.
Han kommer inte på min båt om han inte är i den jävla kistan.
Wyck tar med oss ut.
Men det kommer finnas folk i hamnen.
Så jag måste fråga, skulle du vara villig att hoppa in i kistan igen?
Bara…tills vi är ombord på båten.
- Bara tills vi är ombord på båten. - Ja.
Ja. Okej.
Tom.
Åh, fan.
Vad gör han här?
Nån kanske har rapporterat in mina skrik. Låt mig prata med honom.
Vad? Vänta. Vänta.
Tom.
Jag fixar det här.
Tja, Patricia slår till igen.
Tappade mina nycklar, hittade dem.
Ha en fin kväll.
Okej. Detsamma.
- Ja. - Du…
Du borde åka hem.
Patricia.
Kom hit. Ut ur min jeep.
Vart fan ska du?
Patricia.
Kom hit. Kom…
- Jag svär… - Herregud.
Patricia, vad fan gör du?
Lyssna på mig. Patricia!
Sluta med det här! Slu… Sluta!
Kom hit!
Nu kör vi.
Många fiskare lärde sig den svåra vägen att inte åka för långt ifrån ön.
Det är som vår egen Bermudatriangel där ute.
Vi kommer stanna två minuter innan vi når den här linjen.
Det är den döda zonen.
Korsar man den triggas det här ljuset.
Bortom den här bojen brukar såna som jag inte återvända.
Hursom, jag stannar båten vid tvåminuters-markeringen.
Där kan du sätta honom i jollen och själv föra honom resten av vägen.
Är två minuter inte lite för nära för dig?
Du kommer inte kunna ro den där så mycket längre.
Låt oss få honom bortom bojen och till helvetet så vi avslutar det här.
Djävulen har svävat över den här staden,
gjort den till sin egen.
Människorna i den tillhör honom.
Det onda har triumferat över det goda här.
Se på min kyrka.
Jag har ingen församling.
Jag har… Jag har gräs. Om du…vill ha.
Vi måste bara röka utanför.
- Din pappa kommer väl inte hem snart? - Nej, nej. Inte på ett tag.
Godkväll. Godkväll.
Vad är hans problem?
Jag vet inte. Jag…
Jag brukade tro att han var rädd för allt.
Men nu tror jag bara att han ljuger.
Vill du få veta?
Är hans rum där uppe?
Kelly… Okej.
Lämna Whitewood ikväll. Jag ber dig.
- Vilken kraft? - Åk innan det är för sent.
Kelly, jag tycker…inte… Jag tycker inte vi borde gå in där.
Om han ljuger för dig kan han inte straffa dig.
Det kallas moraliskt överläge.
Du tänker inte ta in mig?
Nej.
Jag orkar inte lyssna på det här hela kvällen.
Men jag vet inte råd längre, Patricia.
Jag får massa skumma samtal nu.
Får dra upp folk ur havet.
Jag måste få veta vad fan som pågår.
Jag vet inte vad du menar.
Jag tror du vet precis vad jag menar.
Och jag vet att du är lojal mot Loftis, men folk pratar,
och har startat nån slags handlingsgrupp eller skit,
och jag förstår dem.
Ingen har kunnat nå killen det senaste dygnet.
- De förstår inte vad han håller på med. - Hjälp mig förstå vad han gör.
För om jag inte förstår, är jag själv, min fru
och alla andra på den här ön i fara.
Jag kan inte. De sa åt mig att inte ingjuta panik.
För guds skull. Vad skulle jag få panik över?
Kom igen, Patricia.
Du vet att jag alltid har varit på din sida.
…cirka en och en halv kilometer till ön. Dålig sikt.
Vad? Vad är det?
Ön leker med oss.
Se till…
Se till att kistan är säkrad.
Jag kollar under däck.
Vem där?
Hallå.
Jag vet att det är du.
Snälla.
Säg någonting.
- Det känns som om jag kvävs! - Allt är bra. Bara…
Ta djupa andetag.
Prisa Gud. Prisa Gud. Gud välsigne dig.
Ämnar du släppa ut mig nu?
Jag kan inte. Och jag är… Jag är ledsen.
- Det är vad du lovade. - Ja, jag vet.
Jag… Jag inser det, men jag… och jag är… Jag är så ledsen.
Fan ta dig!
- Fan ta mig? - Ja. Jag sa, "Fan ta dig."
Fan ta dig!
Fan ta mig? Fan ta dig!
Dra åt helvete.
Är du kvar än?
Han… Han vill bli utsläppt.
Jag kommer aldrig förstå hur fan du fick ditt jobb.
Varför kommer du till mig med det här?
- Han ber inte om mycket. Han… - Ja.
Först är det en sak, sen en annan. Jag vägrar släppa lös den där saken.
Nej, man kan inte lita på en man som vet att döden nalkas.
Tja, det är svårt…
Det är väl klart att det är! Klart som fan att det är!
Här.
Min bästa vän Mark Doyle och hans syster.
Min flickvän, Gerrie.
Gerrie Doyle?
Det stämmer.
Museum-Gerrie?
Det är hon.
Gerrie Doyle från hembygdsföreningen?
- Det är hon, sa jag. - Förlåt.
Jag var bara 16.
Det var en dålig tid på ön.
Ön var inrymd.
Med utegångsförbud, och folk som hade försvunnit.
Perfekt tajming för en fisketur.
Jag och mina fyra kompisar, vi beslöt att stjäla en båt,
gå ut med den på de skummande vågorna, testa vårt mod.
Ja. Ja.
Den attackerade underifrån först. Med kraft.
Den här saken var stor.
Den skulle strimla båten på sekunder.
Sen hörde jag Ricky säga att han såg…
…såg en tentakel.
Och bara så där, blev vi små pojkar som skrek efter våra mödrar igen,
och jag…
…och jag… Jag visste att jag måste därifrån.
Du vet, innan hela grejen sjunker. Innan vi sugs in i dess mun.
Så jag började simma därifrån.
Och det… Det var då jag kände den ta tag i min fot.
Jag var så rädd.
Jag menar, den drog i mig, och jag försökte komma loss.
Sen insåg jag att det var Mark, som bad om hjälp.
Och nu,
blir vi båda neddragna och jag…
…jag ser den där saken under honom.
Vi blir båda neddragna och jag…och jag…
Jag sparkade bort honom.
Sparkade honom ifrån mig.
Wyck, det var inte ditt fel.
Jag berättade bara den historien så du lyssnar på mig för en gångs skull.
Släpp inte ut honom!
Jag har redan släppt ut honom.
Han kan knappt stå.
Förbanne dig ända till helvetet.
Ja. Ja.
Ja.
De låser bara när det finns nåt hemligt.
Är det din mamma?
Hon var så söt.
Jag tyckte du sa att hon dog under förlossningen.
Det gjorde hon.
Jag kände henne.
Det här blev sorgligare än väntat. Jag väntade mig en kul hemlighet.
Ja, så min teori är att ön korrumperar.
Det kanske är vad som skulle ha hänt mig.
Jag hade bara varit ännu en hemsk händelse i vår historia.
Vem vet?
Okej, jag vet hur det låter, jag…jag fattar.
Patricia är galen. Det är… Det är okej.
Ja. Det räcker för mig.
- Tror du mig? - Jag bryr mig inte tillräckligt.
Jag ogillade stället innan och det har inte ändrats.
- Jag har bara berättat hälften… - Och vet du vad?
Det räcker för mig.
Förstår du? Det räcker för mig.
Jag är nöjd. Jag behöver inte den andra halvan.
Gör mig en tjänst.
Du kan väl ge min vän, borgmästaren, min uppsägning.
Det är allt.
Okej.
Och du får gärna hoppa ut.
- Okej. - Den jävla grejen är ändå trasig.
Den kanske funkar imorgon.
Tja…
Det låter lovande.
Jag önskar er alla lycka till.
Tack.
Kan du den, Wyck?
Vi närmar oss.
Gör iordning jollen.
Jag undrar vad mina sista ord ska bli.
Kommer jag tänka på mina barn?
Någonting trivialt? Någon småaktig oförrätt?
Kommer jag tänka på min mor?
Eller kommer jag säga: "Gode Gud,
låt mig leva"?
Vet du, om jag blir 60 år gammal, skulle jag vara nöjd.
Nej, nej, nej, nej…
Vi fortsätter.
Vi behöver en annan plan.
Din jävel! Ge mig den där!
- Jag vill leva! - Ge mig den!
Släpp mig, du gigantiska björn! Släpp mig, din jävel!
Jag ska tvinga dig att äta min kuk!
För helvete!
Hämta harpunen! Nu!
Jag vill inte dö! Jag vill inte dö!
- Få ner honom i kistan! - Nej! Nej, nej, nej!
- Stanna där. - Så!
Låt mig leva!
Ligg ner!
Jag vill inte dö!
Tack…
Låt mig leva!
Fan. Fan.
Fan.
För helvete.
Wyck!
- Jag trodde du var död! - Jaså?
- Vad gör du då här nere? - Jag…jag letade efter nödbloss.
Så att de kan hitta dig? Åt fanders med allt.
Den här skiten…
Varför flyttade du den där?
Du skötte dig bra.
Tack.
Jag skötte mig jävligt bra.
Vänta, kollade du kistan?
Ja.
Bara en massa revben och wienerkorv.
Han slutade i alla fall sjunga.
Ja, perfekt. Du sparkade ner min resväska för trapporna,
- din klumpfotade klant. - Den ramlade. Förlåt, den ramlade.
Du har svänghjul på den, såna är besvärliga.
Det här är det sämsta värdshuset jag bott på.
- Bra. Då kan du åka. - Du stinker som utskiten kål…
- Det är… - …i en barnblöja.
Undertexter: Victoria Heaps