ВІДОУС-БЕЙ
Розповсюдь оце.
А як же феєрверки?
Роби.
КОМЕНДАНТСЬКА ГОДИНА З 19:00 ДО 07:00 ТЕРМІН НЕВИЗНАЧЕНИЙ
УСІ ЗОНИ ВІДПОЧИНКУ ЗАКРИТО
Рут.
Побудьте сьогодні тут.
Без проблем. Тільки піду о 15:00.
Е, ні. Будьте тут цілий день.
Це ж абсурд, ти не можеш мене тут замкнути.
Мені не до суперечок.
Мене не буде пів години. Захочеш їсти – звертайся до Рут.
Я ж бачу, як ти подумки прораховуєш план утечі
за ці пів години. Так от, я дзвонитиму що десять хвилин.
А що мені робити? Просто…
Натиснути кнопку й…
Як… Що… Як мені… Як це працює?
Це працює так, що береш бісову трубку.
Не знав, що тепер можна лихословити.
А правда, що превелебний Брайс повісився?
Це ж твій друг?
Поговоримо про це, як повернуся.
Не розумію. Я кілька тижнів тому бачив його у кав'ярні.
Він замовляв собі каву.
Мабуть.
А може, й ні. Ми не розмовляли.
Я не дуже добре його знав.
Дякуємо, Пол.
Повторюся: необов'язково всім щось казати.
МОЄ ОКО РОЗПЛЮЩЕНЕ
Тут нічого нема.
Завжди щось є.
Що ж тут сталося?
І чого він усе спалив?
Збережіть кожен знайдений клаптик.
Отже, так.
Треба розказати про все людям, або їх почнуть убивати.
- Я беру ситуацію під контроль. - Ага.
Комендантська година не поможе. Ти навіть за сином не встежиш.
Ну все, все.
Добре.
Що таке?
Він…
Він дзвонив мені.
І на ще один номер.
Багато разів.
Набери його.
Алло.
Вітаю. Так…
А хто це?
А хто питає?
Вибачте. Я просто…
Я знайшов ваш номер у телефоні й…
Чорт.
Спробуй ти.
- Так! - Він не відповість.
Дзвінок з того самого номера.
Алло.
Вітаю. Як життя?
Добре.
Ваш номер дав мені превелебний Брайс.
Ви хотіли б записатися?
- Так. - Хотіла б.
Через 15 хвилин.
Це… Добре. А куди їхати?
На Берч-стріт, 12.
Заходьте!
Гей.
Дякуємо.
А непогано.
Що ж.
Що у вас?
Що ви принесли?
Привіт-привіт.
Це відвал усього.
Справжній підпал.
Тодд О'Коннор?
Здоров, Петті. Як життя?
Добре, дякую.
- Ой боже. Ти наркодилер. - Ні. Я б попросив.
Я шаман.
То кокаїн?
Так.
Ми з Тоддом ходили до однієї школи. Були…
А що це таке?
Це, друже мій, єдиний гриб, до якого я не підійду.
Від нього відкинешся туди, куди треба,
і байдуже, хочеш ти туди чи ні.
Старожили називають його «Істинний зір».
Він росте виключно на острові.
Це як лазерна корекція третього ока.
Відкриває його на всі сто.
Бах!
Вибачте, я хочу зрозуміти, чому їх вживав превелебний Брайс?
Хотів щось з'ясувати.
Він повісився.
От чорт.
Видно, з'ясоване йому не сподобалося.
Прокляття.
Їх споживав один мій знайомий.
Пам'ятаєш Браяна Моррісона?
Що у восьмому класі вкрав мамине авто.
І перевернувся в лісі. Маніяк.
Так от, Браян побачив у стані кайфу таке, що цілковито його змінило.
Щось таке, про що він не говорив.
Але після того він узявся за розум.
Перестав устрявати в бійки й кричати на свою дівчину.
Але їй довелося його годувати.
Він втратив майже всю моторику.
Зате став щасливий.
От тільки вона насилу вкладає його спати.
Словом, він знов і знов малював одну й ту саму картинку.
Думаю, бачив її під кайфом. Одна така в мене отут.
Якась давня…
віддалено релігійна іконографія.
Вид сакральної геометрії, який так просто не відтворити.
Кажу вам.
Майте це на увазі.
- Деякі двері краще не відмикати. - Так.
Правду кажу?
Як вживати ці гриби?
Якщо хочете, за 35 баксів зроблю вам відвар.
- Ні, дякую. - Зможете побути з колегами
у Центрі миру без додаткової плати.
Роби.
Добре.
Ми відійдемо на хвилинку.
Без проблем. Розширення душі не потребує поспіху.
Цей гриб не зберігає таємниць острова.
Від нього бурмотітимеш у кутку.
Якщо не хочеш скуштувати страшного гриба,
ще й після напливу на острів туристів,
то це буде на твоїй совісті.
Вік вип'є відвар.
Це кльово.
Ні. Авжеж феєрверків не буде.
Що незрозумілого в комендантській годині?
Тобі слід знати, що люди сердяться.
Курт збирає нараду. Хоче скасувати комендантську годину.
Я передзвоню через 15 хвилин.
Прокляття.
Я мушу вертатися.
Я лишуся з ним.
- Ти твердо вирішив? - Це єдиний вихід.
Розумію, але ж… Не знаю.
Боже. На вигляд гидота.
Але ж не на смак?
Що?
Він… Він тут?
Ми сказали, що відвар питиме Вік.
Так. Ви ж Вік.
- Боже мій. Боже мій! - Спокійно, без паніки.
- Пийте маленькими ковтками. - Що? Я все випив!
Мені не можна! Мені цього не можна!
Не зараз! Не сьогодні!
Спробуй виблювати.
- Не можу! - Спокійно.
- Це триватиме лише 12 годин. - Боже мій!
- Боже! - Том…
Боже мій.
Вам таки краще вирвати!
Я не можу. Ніколи не міг.
- Давай. - Не треба!
Давай, Том. Цить!
Не треба, перестань!
О господи. Еван.
Як бути з Еваном?
Не переживай. Беру це на себе.
Що? Що ти робитимеш?
Потихеньку.
Вкладемо вас тут, у Центрі миру.
Тут добре.
Сідайте. На ліжко усвідомлення.
Чуд… так. Отак.
Вкладемо вас на спину. Так.
І погнали.
Пробачте. Я не знав, що вона виповзла.
Іди сюди, Бріджет.
Їй скоро 50, от і тягне на мандри.
Том! Почуй мене.
Почуй мене. Сядь.
Не змарнуй шансу.
З'ясуй усе, що треба.
- Що? - Так.
Добра новина.
Еван у порядку й побуде в Рут.
Слава богу. А з ким ти говорила?
- З Еваном. - Ой боже.
- Треба вертатися. - Том.
Думаю, ми побудемо тут. Здається, він знає, що робить.
- Так. - Думаєш, нам краще побути тут?
Аякже. Бо мені доведеться піти.
Утік кіт моєї дівчини.
А ви тимчасом спрямовуйте його.
- Що? - Зберігайте спокій.
І хай там що, не дивіться в дзеркало.
Я у вас вірю, Вік.
Що робити, якщо ти запанікуєш? Що мені тоді робити?
Негайно відвези мене на роботу.
- Ти щось бачиш? - Відвези мене на роботу. Зараз.
Не горлай на мене.
Як ми тут опинилися?
Де Вік?
Ти сказав йому піти.
Він з'ясує те, чого не з'ясуєш ти.
Не знаю, що це означає, але…
Ти це чуєш?
Назви прізвище, Том.
Де Еван? Де мій син?
Кажу вже втретє.
Евана тут нема.
Але ми його знайдемо.
З ким він постійно тікає?
З Пі-Джеєм Ґленвіллом?
Пі-Джей Ґленвілл – дошкульний…
малий.
Чуєш цей звук?
Ні, Том. Я не чую звуку.
Просто глибоко вдихни.
Що це з ним?
Та нічого. Він…
На, це твій органайзер.
Він не розуміє, як небезпечно зовні.
Патриціє, він… Ти мене чуєш?
Він не розуміє, як небезпечно зовні!
Алло.
Ой, боже!
Будьте тут пильні, дівчата.
- Чого це? - Чого?
Отой будинок. Що…
Було таке, що дівчатам дзвонили й кидали трубку.
І виявилося, що дзвонив тип, який тут жив.
Йому зірвало дах,
і якось увечері він зарізав цілу зграю сучок.
Сучок? Серйозно?
Вибачте, ваша величність, молодих жінок.
Дякую.
Серйозно. Вони…
Дядько розповідав, що його намагалися вбити. Його прозвали Бука.
Його підстрелили, а він ніяк не вмирав.
А тоді…
його поховали в підвалі
і забетонували могилу.
- Він це серйозно? - Так.
Тут треба бути нижче трави, бо хтозна…
що може статися.
На бога, чувак!
- Ти що! - Боже!
- Вибачте. - Ти псих.
- Боже. - Ми можемо дружити,
курити травичку й одне одного смішити.
Добре. Скажіть, якщо він об'явиться.
Дуже вам дякую.
Яка приємна жіночка.
О боже.
Ти збирався мені сказати?
Комендантська година?
Бач, у мене камера на шістьох,
тож коли я сьогодні вийду й побачу на вулиці всіх і кожного,
а так і буде, бо сьогодні ніч феєрверків,
кого шістьох мені забрати?
Скажи мені. Скажи, як ти це уявляєш.
Бачу, ти добре все обдумав. Хай так.
Ходімо, Патриціє.
Ми їдемо у відділок.
Я? Чому?
Зафіксую твої покази.
- А це не почекає? - Не почекає,
бо ті, що отямились учора в морі, хочуть писати заяви.
Добре.
Я скоро повернусь, а ти, мабуть, посидь тут.
Добре?
Двері не відчиняй.
Джер.
Вік. Чого ти тут?
- Щось сталося? - Ні.
Ні, ми з мером над дечим працюємо, і я…
Ти не могла б швиденько глянути?
Ти працюєш з мером?
- Щось новеньке. - Так.
Я теж не в захваті, але…
Зможеш глянути? Це…
- Так. - Це важливо.
Аякже, давай.
Ми знайшли це в будинку превелебного Брайса.
Так.
Добре.
Так.
Як ти поживаєш?
Добре.
Бачу, бережеш слова для мемуарів.
Батько казав, що ти дуже балакучий.
Він мене не любив.
Бо ти допізна зі мною гуляв.
Цікаво.
- Я покладу аркуш на… - Так.
Покладу на світло.
- Отак. - Добре.
Щось бачу.
«Я не збагну суті прокляття,
накладеного на острів.
Знаю лише, що серце його б'ється в циліндрі,
який мій чоловік носить на шиї.
Хто розчавить мені горло? Його руки? Ця чума?
Смерть приходить до кожного з нас, але боюся, що я буду перша.
Не знаю як, але знаю хто.
Звичайно, він тут зі мною, тому я кажу все це жартома
і перестаю на цьому вести щоденник».
Це…
Ні.
Том.
Як ти?
- Я мушу йому завадити. - Я мушу йому завадити.
- Я не дам їм… - Не дам скасувати комендантську годину.
…комендантську годину…
Думаю, вони вже скоро.
Тобі недобре?
Твоя правда, ми обурені!
Ми вклали свою кров, піт, сльози
й достобіса грошей, щоб зробити з містечка «новий Мартас-Віньярд».
А найхимерніше те, що нам вдалося.
У місто ринули туристи, а ти все псуєш заради чого?
Заради чого?
Заради чого? Заради чого?
Не можна тримати людей удома, коли надворі ще світло, Лофтіс.
Сюди приїжджають для активного відпочинку.
Заради пляжу й сонця.
А не щоб просидіти цілий день у моєму паскудному готелі!
Кажімо, як є! Готель паскудний!
Він гівняний! І я це знаю!
Він гівняний уже 25 років! Тому я там і не живу!
Мені до сраки мораторії
- і комендантські години. - Так.
- Я хочу більше туристів. - І я.
Хочу, щоб на острові лишали більше грошей!
- Так. - Аякже.
І так і знай: ми не скасуємо феєрверків!
Правильно! Не скасуємо, Курт!
Тихо! Вгамуйтесь!
Вгамуйтесь!
Я хочу почути Лофтіса!
Послухаємо, що він нам скаже!
КОЛИ Я ОЗИРАЮСЯ, ВСІ ЗАПЛЮЩУЮТЬ ОЧІ
Хтось набив собі пузяку.
Багатенько сьогодні з'їв?
Що з вами, шеф?
Ось ти де!
Це геть неправильно.
- Ясно? - Я серйозно, чувак.
Це правда.
- Правда, дядько мені не бреше. - Що це там?
Що?
Я бачила щось у вікні.
А по-моєму, ти під кайфом.
І нехай.
Не бійся, я тебе захищу.
- Чесно? - Так.
Я тебе захищу. Містер Крутелик.
- Крутелик. - Добре. Ні.
Ти ж знаєш, що кажуть:
хто заходить, той уже не виходить.
Думаю, ти не зайдеш.
Боже! Давай.
Побачимо.
Та ну, думаю, там цікаво.
- Він не зайде. - Удасть, що він альфач.
Він дасть дра…
Я не злякався.
- Він… - Злякався. Аж підскочив.
Кажу тобі.
Давай, іди. Зайди туди.
- Він пішов. - Чувак.
- Давай. - Він іще йде.
Скажіть? І… Вибачте за цей учительський віддих кави.
Я нічого не відчула.
Це добре. То…
Тут не вказаний рік,
але мене зацікавило оце.
Згадка про чуму.
У Відоус-Беї чума була лише раз, у 1702 році.
І я дещо спробувала.
Вуаля.
Ну хіба не дивина?
Так, Сара Весткотт Воррен.
Де це я?
Ти вже щось бачив?
Ми тут зайняті, Том,
тому почекай секундочку.
Побався олівцями.
Так, і…
Вона тоді вийшла заміж за Річарда Воррена, нашого батька-засновника.
А отут згадується циліндр, який він носив?
Той, що «проклятий»?
Що це? На що схоже?
Якщо дасте мені пензель, я розповім усе, що ви хочете знати.
Це прекрасно, Том. Що це, Вік?
Цікаво, чи його й поховали з цією штукою?
З циліндром?
Еван. Ев… Еван.
Де мій син?
Де Еван? Де мій син?
- Тільки спокійно. - Де Еван?
Сядь, Том.
Сядь.
Сиди.
Ану сидіти!
Том! Том!
Том!
Гей.
Там лише поясні паски, пристебнися.
Я мушу знайти Евана.
Надіюся, він у вас удома,
бо туди мені велено тебе відвезти.
Слава богу.
Тільки зроблю одну зупиночку.
- Що? Ні, не треба. Ні. - Лише на одну секундочку.
- Ні! Розмарі, ні! - На одну…
СУПЕРМАРКЕТ І ЗАПРАВКА
Більше не рухай машину, Том.
Я виграла 15 баксів! Так!
Це ж мій лофер.
Ні, ні, ні!
Я сказав вам забиратися! Геть!
Ні, ні!
Еван Лофтіс! Відійдіть від цього моторошного будинку.
А це не мій дім? Я переплутав.
- Ану сюди, малий. - Я…
Слава богу.
Вітаю. Пробачте.
У нас там у машині дівчата з материка,
і я… Ми хотіли їх вразити.
Розумію.
Злом і проникнення дуже вражають.
Прошу вас, не кажіть батькові.
Не скажу, але зникніть звідси.
Добре. Дякую вам.
Поки я йтиму від вас, можна мені…
Можна мені крикнути для дівчат: «Пішов ти, свиня»?
Ні, не можна.
Добре. Не буду.
Бувайте.
Ой чорт.
Що з твоїм батьком, чувак?
Це твій батько?
Що таке? Що сталося?
Ой боже.
По-моєму, батько тебе шукає.
- Я пішов. - Добре.
Марш у дім. І попрощайся з юною…
леді.
І краще починай пояснювати…
- Та пішов ти! - Що ти сказав?
Що ти оце сказав?
Я сьогодні відпочивав.
Мені було весело.
А зробив би по-твоєму – просидів би у твоєму відстійному кабінеті.
Еване, думаєш, я мрію постійно
- за тобою наглядати? - Ні, не думаю!
Я думаю, ти хочеш усім показати, що можеш мною помикати.
Що?
Ти лайняний мер не через мене.
Я думаю… Я думаю,
що колись ти дуже пошкодуєш
про оці твої слова.
Чому ми не виїжджаємо з острова?
Що це за виховання?
Мати дуже хотіла, щоб ти виріс тут.
Що? Нікуди не їздити? Цього вона хотіла?
Договоримо вранці.
Тату!
Тату, рано чи пізно я поїду і вже не вернуся!
Готовий?
Ти готовий?
Готовий?
Лорен. Лорен.
Я нічого не бачу.
Лорен. Лорен.
- Лорен. - Я нічого не бачу!
Я нічого не бачу!
Допоможіть, будь ласка!
Можете розвернути пором? Розверніть пором.
Розвертайте, негайно!
Лорен. Лорен.
З дитиною все добре.
Це радує. А з нею?
Вона якась…
не така.
Хай трохи оклигає.
Вітаю.
Благаю Тебе, Господи, якщо Ти мене чуєш,
якщо Ти існуєш…
допоможи мені.
Молю Тебе, допоможи.
Молю, вбережи мого сина.
Убережи мого сина.
Я зроблю що завгодно.
Переклад субтитрів: Аліє Бекірова