Izplati šo.
Bet kā tad uguņošana?
Izpildi!
KOMANDANTSTUNDA 19.00 - 7.00 LĪDZ TURPMĀKAM RĪKOJUMAM
VISAS ATPŪTAS ZONAS TIEK SLĒGTAS
Klau, Rūta!
Šodien man tevi vajadzēs šeit.
Protams. Man tikai trijos jāiet prom.
Nē. Tieši par to es runāju. Labi.
Tas ir sviests. Tu nevari mani šeit ieslēgt.
Nav laika to vēlreiz pārmalt.
Es būšu prom pusstundu. Ja gribi ko uzkost, paprasi Rūtai.
Jau redzu, ka rēķini, ko tu pusstundā varētu paspēt.
Tāpēc es zvanīšu ik pēc desmit minūtēm.
Kas jādara? Vai vienkārši…
jānospiež poga un tad, nu…
Kā… Ko… Kā lai es… Kāda ir kārtība?
Kārtība ir tāda, ka tu pacel nolādēto klausuli.
Nezināju, ka esam sākuši lamāties.
Klau, vai taisnība, ka mācītājs Braiss pakārās?
Vai viņš nebija tavs draugs?
Parunāsim par to, kad atgriezīšos.
Nesaprotu. Pirms dažām nedēļām redzēju viņu The Rye.
Viņš ņēma kafiju.
Man šķiet.
Varbūt ne. Mēs nerunājām.
Vispār es viņu īsti nepazinu.
Paldies, Pol.
Vēlos vēlreiz visiem atgādināt, ka nav obligāti teikt runu.
MANA ACS IR ATVĒRTA
Te nekā nav.
Kaut kas ir vienmēr.
Kas, ellē, šeit notika?
Un kāpēc viņš visu sadedzināja?
Vienkārši savāc katru strēmeli, ko vari.
Tā.
Jāpasaka cilvēkiem, kas notiek, citādi viņi sāks iet bojā.
- Es cenšos turēt visu grožos. - Jā.
Tava komandantstundele nelīdzēs. Tu pat savu dēlu nespēj turēt grožos.
Labi. Labi. Labi.
Nu labi.
Kas vainas?
Viņš mēģinājis sazvanīt mani.
Un vēl vienu numuru.
Daudz reižu.
Piezvani!
Hallo!
Sveiki! Jā…
- Kam esmu piezvanījis? - Kas zvana?
Piedodiet. Es tikai
atradu jūsu numuru savā telefonā, un es…
Velns!
Pamēģini tu.
- Jā. - Viņš necels.
Ja zvana no tā paša numura.
Hallo!
Sveiki! Kā klājas?
Labi.
Mācītājs Braiss iedeva jūsu numuru.
Vai vēlaties satikties?
- Jā. - Jā, vēlos.
Pēc piecpadsmit minūtēm.
Tas ir… Labi. Kur jūs esat?
Bērčstrītā 12.
Ienāciet!
Sveiks!
Paldies.
Cik patīkami.
Labi.
Nu, ko ņemsiet?
Kas mums te ir?
Kāda atkalredzēšanās!
Tas ir sasodīti nežēlīgs trips.
Jopcik, papu!
Tods O'Konors?
Čau, Petij! Kā iet?
Jā. Labi, paldies.
- Ak vai! Tu tirgo narkotikas. - Nē. Nē, lūdzu.
Es esmu šamanis.
- Vai tas ir kokaīns? - Jā.
Tods bija mans skolasbiedrs. Bijām tādi kā…
Kas tās ir?
Tā, mans draugs, ir vienīgā sūda sēne, kurai es netuvojos.
Vecīt, tā manta aizvedīs tevi tur, kur tev jānokļūst,
neatkarīgi no tā, vai gribi tur nokļūt.
Veci ļaudis to sauc par īstenredzi.
Tā aug vienīgi uz šīs salas.
Iztēlojieties lāzeroperāciju trešajai acij.
Vienkārši atrauj to vaļā.
Pau!
Piedod, es cenšos saprast, kāpēc lai Braiss būtu tās lietojis?
Viņš meklēja atbildes.
Viņš pakārās.
Velns!
Laikam atbildes nepatika.
Nolādēts!
Ziniet, mans čoms tās lietoja.
Atceries Braienu Morisonu?
Braiks. Astotajā klasē nospēra mammas mašīnu.
Mežā apmeta otrādi. Maniaks.
Lai vai kā, Braiens pēc tā tripa pilnīgi pārvērtās.
Viņš nerunāja par to, ko bija tur sastapis.
Bet pēc tam kļuva pavisam rāms.
Vairs nekāvās, nelamāja savu čiksu.
Bet viņai vajadzēja šo barot.
Viņš zaudēja būtiskas kustību spējas.
Taču bija laimīgs.
Viņai tikai bija grūti vakarā nolikt viņu gulēt.
Lai vai kā, viņš atkal un atkal zīmēja vienu un to pašu.
Domāju, ka redzēja to savā tripā. Viena bilde tepat kaut kur ir.
Tādi kā diezgan seni…
netieši reliģiski simboli.
Tādu sakrālo ģeometriju neviens tā vienkārši nešvīkā.
Jā, vecīt.
Jā, pamēģini to aptvert.
- Dažām durvīm jāpaliek ciet. - Jā.
Vai man nav taisnība?
Kā to lieto?
Nu, par 35 zaļajiem varu uztaisīt tinktūru, ja tas der.
- Paldies, nē. - Ļaušu tev ar pavadoņiem palikt
Miera centrā bez papildmaksas.
Lai iet!
Labi.
Vai drīkstam apspriesties?
Jā. Dvēseles paplašināšanu nevajag sasteigt.
Šī sēne neglabā salas noslēpumus.
Tā padarīs par vervelējošu muļķi.
Ja negribi lietot briesmīgo sēni,
kad esi atvedis uz salu veselu baru tūristu,
tad tev pašam būs ar to jāsadzīvo.
To lietos Viks.
Forši.
Nē. Uguņošanas, protams, nebūs.
Tu nesaproti, kas ir "komandantstunda"?
Ņem vērā, ka cilvēki ir saniknoti.
Kērts rīko sapulci. Mēģinās apstrīdēt tavu komandantstundu.
Pēc 15 minūtēm būšu darbā.
Nolādēts!
Man jābrauc.
Es palikšu pie viņa.
- Vai tiešām tu to gribi? - Lai tiktu laukā, jāiet cauri.
Es zinu, bet tas ir… Nezinu.
Dieviņ! Tā pat izskatās atbaidoša.
Bet garšu nejūt, vai ne?
Ko?
Tā bija šajā?
Mēs sarunājām, ka to lietos Viks.
Jā. Tu esi Viks.
- Ak dievs! Ak dievs! - Nekas, nekas.
- Vienkārši dzer lēnām. - Ko? Es izdzēru visu.
Es nevaru tajā piedalīties!
Ne tagad! Ne šodien!
Izraisi vemšanu.
- Es nevaru! - Mieru!
- Tā ir tikai 12 stundu pieredze. - Ak dievs!
- Tom…
Ak dievs. Ak, mans dievs!
Tiešām būtu labāk attīrīties.
Es nespēju pavemt.
- Lūk, tā! - Beidz, beidz!
Nu taču, Tom! Kuš!
Beidz, beidz, beidz!
Ak dievs! Evans.
Ko es darīšu ar Evanu?
Neuztraucies. Es nokārtošu.
Ko? Ko tu darīsi?
Prātīgi. Tā.
Vienkārši atpūtīsimies šeit, Miera centrā.
Ļoti labi.
Apsēdīsimies apzinātības gultā.
Id… jā. Tieši tā. Jā.
Un atlaidīsimies guļus. Jā.
Un, lūk, tā.
Piedod. Nezināju, ka viņa izsprukusi laukā.
Nāc šurp, Bridžita.
Viņai drīz apritēs 50, tāpēc pārņēmis klaiņotprieks.
Tom! Klausies!
Klausies! Apsēdies!
Klau, neiznieko to.
Atrodi atbildes!
- Ko? - Jā.
Laba ziņa.
Evanam viss ir kārtībā, viņš paliks pie Rūtas.
Paldies dievam. Ar ko tu runāji?
- Ar Evanu. - Ak dievs!
- Man jābrauc. - Tom!
Domāju - mums tas jāpārlaiž šeit. Viņš šķiet zinošs.
- Jā. - Vai nebūtu labāk palikt šeit?
Pilnīgi noteikti. Man pašam gan jādodas prom.
Draudzenes kaķis aizlaidies.
Bet jūs noteikti spēsiet viņu vadīt.
- Ko? - Vienkārši saglabā mieru.
Un nekādā gadījumā neskaties spoguļos.
Tev izdosies, Vik.
Ko darīt, ja tu sapsihosies?
Tūliņ pat ved mani uz darbu.
- Vai tu kaut ko redzi? - Ved mani uz darbu. Tūliņ pat!
Tikai pārstāj kliegt uz mani!
Kā mēs te nokļuvām?
Kur ir Viks?
Tu ļāvi viņam iet prom.
Solīja atrast tās atbildes, kuras tu nevarēsi.
Es nezinu, ko tas nozīmē, bet…
Vai tu to dzirdi?
Vienkārši nosauc vārdu, Tom.
Kur ir Evans? Kur ir mans dēls?
Trešo reizi.
Evana šeit nav.
Bet mēs viņu atradīsim.
Kā sauc viņa draugu?
Pīdžejs Glenvils?
Pīdžejs Glenvils ir briesmīgs…
puika.
Vai tu dzirdi to skaņu?
Nē, Tom, es nedzirdu skaņu.
Vienkārši elpo dziļi.
Kas viņam kaiš?
Nekas. Viņš tikai…
Ņem! Turi savu plānotāju.
Viņš nezina, cik laukā ir bīstami.
Patriša viņš ne… Vai tu mani dzirdi?
Viņš nezina, cik laukā ir bīstami.
Sveiki!
Ak dievs!
Jums, meitenes, šeit jāuzmanās.
Kāpēc?
Tur tā māja.
Agrāk kāds zvanīja meitenēm un nometa klausuli.
Un izrādījās, ka zvanītājs dzīvoja šajā mājā.
Viņš bija sajucis prātā,
un kādā naktī vienkārši izgāja laukā un sadūra vairākas vecenes.
Vecenes? Tiešām?
Piedodiet, augstība, sadūra vairākas jaunas sievietes.
Paldies.
Nopietni. Viņu…
Tēvocis teica, ka viņu mēģināja nogalināt. Šķiet, viņu iesauca par Bubuli.
Uz viņu šāva, bet viņš nemira.
Tā nu…
viņu apraka pagrabā
un cieši noslēdza ar betona kārtu.
- Viņš to nopietni? - Jā.
Šeit jāizturas klusi, nevar zināt…
nevar zināt, kas notiks.
Jēziņ, vecīt!
- Jēzu! - Dievs!
- Piedodiet. - Slims esi?
- Dievs! - Labi, mēs varam būt draugi,
uzsmēķēt zāli un cits citu sasmīdināt.
Labi. Nu ko, piezvaniet, ja viņš parādās.
Liels paldies.
Viņa bija jauka.
Ak dievs!
Vai tu grasījies pateikt man?
Par komandantstundu.
Redzi, manā kamerā ir sešas vietas,
tāpēc, kad es vakarā iziešu uz ielas un redzēšu, ka visi staigā apkārt,
un tā būs, jo šovakar paredzēta uguņošana,
kurus sešus cilvēkus tu gribi, lai aizturu?
Paskaidro! Izstāsti, kā tu to iztēlojies.
Labi. Redzu, ka esi to labi pārdomājis. Labi.
Patriša, nāc!
Mēs braucam uz iecirkni.
Es? Kāpēc?
Man jāpieraksta tava liecība.
- Vēlāk nevar? - Nē, nevar,
jo daži no tiem, kas naktī attapās jūrā, grib iesniegt sūdzību.
Labi, labi.
Gan jau drīz būšu atpakaļ, tāpēc sēdi šeit.
Labi?
Neatver durvis.
Džer!
Vik! Ko tev te vajag?
- Kaut kas noticis? - Nē.
Nē, es strādāju ar mēru pie kādas lietas un…
iedomājos - varbūt tu varētu uzmest aci.
Tu strādā ar mēru?
- Tas ir kas jauns. - Jā.
Man arī tas nepatīk, bet…
Vai tu varētu apskatīties?
- Jā. - Tas ir svarīgi.
Protams, jā.
Atradu to Braisa mācītājmājā.
Jā.
Skaidrs.
Jā.
Kā tev klājas?
Normāli.
Skaidrs. Tātad taupīsi to memuāriem.
Mans tēvs mēdza teikt, ka tu esi pārāk runīgs.
Jā, es viņam nepatiku.
Tu aizkavēji mani līdz vēlai naktij.
Tas ir interesanti.
- Pag, uzlikšu to uz… - Jā.
Ieslēgšu gaismu.
- Labi. - Tā.
Tā.
"Es neizprotu salai uzbrukušā lāsta dabu.
Bet es zinu, ka tā sirds pukst cilindrā,
ko mans vīrs valkā pakārtu kaklā.
Kas aizžņaugs man rīkli? Viņa rokas? Šī sērga?
Nāve piemeklēs mūs visus, bet es baidos, ka būšu pirmā.
Es nezinu - kā, bet zinu - kas.
Protams, viņš ir man blakus, tāpēc es to saku pa jokam,
un ar to es atvados."
Tas ir…
Nē.
Tom?
Viss kārtībā?
- Man viņš jāaizkavē. - Man viņš jāaizkavē.
- Es nevaru pieļaut… - Es nevaru pieļaut, ka apstrīd…
…komandantstundu…
Šķiet, sapulce būs drīz.
Vai jūties labi?
Skaidrs, ka mēs dusmojamies.
Ieguldījām asinis, sviedrus, asaras
un ellīgi daudz naudas, lai te būtu "nākamā Martasvinjarda".
Un trakākais, ka arī izdodas.
Tas tiešām notiek. Bet kāpēc tu to iznīcini?
Kāpēc?
Kāpēc? Kāpēc?
Tu nevari turēt cilvēkus ieslēgtus, kamēr vēl spīd saule, Loftis.
Cilvēki brauc šurp, lai būtu laukā.
Pludmalēs un saulē.
Nevis, lai visu dienu sēdētu manā sūdīgajā viesnīcā.
Viss kārtībā. Manā sūdīgajā viesnīcā.
Tā ir draņķīga. Es to zinu.
Tā bijusi draņķīga 25 gadus. Tāpēc es tur nedzīvoju.
Es saku - piedrāzt moratorijus,
- piedrāzt komandantstundas! - Jā.
- Gribu vairāk tūristu. - Esmu gatavs.
Gribu, lai salā ieplūst vairāk naudas.
- Jā. - Pareizi!
Un mēs ne sūda neatcelsim to sūda uguņošanu.
Pareizi! Pareizi, Kērt!
Stop! Stop!
Stop, stop!
Es gribu dzirdēt, ko teiks Loftiss.
Paklausīsimies, kas viņam sakāms.
KAD ES PAGRIEZĪŠOS, AIZVERIET VISI ACIS
Te kādam ir pilns puncis.
Šodien labi paēdi?
Viss kārtībā, bos?
Tu esi te!
Tas noteikti nav pareizi.
- Jā? - Es nopietni, vecīt.
Tā ir taisnība.
- Taisnība. Tēvocis man nemelo. - Pag! Kas tas?
Kas?
Šķiet, kaut ko redzēju logā.
Man šķiet, ka tu esi apsitusies.
Viss kārtībā.
Nebaidies, es tevi sargāšu.
- Tiešām? - Jā.
Es tevi sargāšu. Baigais drosminieks.
- Drosminieks! - Labi. Nē.
Jūs zināt, kā mēdz teikt.
Ne visi, kas ieiet, iznāk laukā.
Saderam, ka neiznāksi.
Ak dievs! Labi.
Paskatīsimies!
Nu taču, izskatās diezgan labi.
- Viņš to neizdarīs. - Notēlos baigo veci.
Viņš, zin, metīsies…
Es neuzķēros.
- Viņš tāds… - Uzķēries gan. Tu salēcies.
Uzķēries.
Aiziet, draudziņ! Aiziet, vecīt!
- Jā, viņš iet. - Čali!
- Labais! - Viņš vēl iet.
Vai ne? Un… Jā. Piedod par matemātikas skolotājas kafijas elpu.
Es neko nesaodu.
Labi. Tātad…
Šeit nav norādīts gads,
bet manu uzmanību piesaistīja šī vieta.
Atsauce uz sērgu.
Vidovsbejā bijusi tikai viena sērga. 1702. gadā.
Tātades apskatījos.
Rekur ir.
Nu, paskat tik!
Jā, Sāra Vestkota Vorena.
Kur es esmu?
Kaut ko jau esi ieraudzījis?
Nu, mēs esam kaut ko uzgājuši, Tom,
tāpēc vienkārši pacieties mazliet.
Pazīmē ar krītiņiem.
Jā, un…
Togad viņa apprecējās ar Ričardu Vorenu, mūsu pilsētas dibinātāju.
Un vēl šis. Viņa piemin cilindru, ko viņš valkā kaklā.
Šo "nolādēto" priekšmetu.
Kas ir šis? Kā tas izskatās?
Ja iedosiet man otu, es izstāstīšu visu, ko gribat zināt.
Jā, lieliski, Tom. Kas tas ir, Vik?
Interesanti, vai viņš varētu būt apbedīts kopā ar to?
Ar to cilindru?
Evan! Ev… Evan!
Kur ir mans dēls?
Kur ir Evans? Kur ir mans dēls?
- Labi, nomierinies. - Kur ir Evans?
Vienkārši apsēdies, Tom!
Sēdi!
Tur. Sēdi!
Tom! Tom! Tom!
Tom!
Aizmugurē ir tikai klēpja jostas. Piesprādzējies!
Man jāatrod Evans.
Nu, es ceru, ka viņš ir tavās mājās,
jo tur man lika tevi aizvest.
Paldies dievam.
Tikai aši piestāsim vienā vietā.
- Ko? Nē, lūdzu. Nē. - Tikai uz sekundīti.
- Nē! Rozmarij, nē! - Vienu…
SKOL DIENNAKTS VEIKALS UN DEGVIELA
Vairs nepārvieto mašīnu, Tom.
Tikko vinnēju 15 zaļos. Jā.
Tā ir mana kurpe.
Nē, nē, nē!
Es tev teicu - vācies laukā! Laukā!
Nē, nē, nē!
Evan Loftis! Lūdzu, atkāpies no briesmīgās mājas!
Šī nav mana māja? Atvainojiet.
- Puika, nāc šurp! - Es… Paldies dievam.
Sveiki! Es nožēloju.
Mums mašīnā ir meitenes no cietzemes,
un es tikai… Mēs tikai gribējām radīt iespaidu.
Jā. Jā, nē, es saprotu.
Ielaušanās īpašumā ir ļoti iespaidīga.
Lūdzu, nestāstiet tētim.
Labi, bet taisies veicīgi prom.
Labi. Paldies.
Tikai vai es promejot drīkstu
meiteņu dēļ pateikt: "Ej ieskrieties, kruķi!"?
Nē, pie velna, nedrīksti.
Labi. Labi.
Atā!
Velns!
Kas, ellē, notiek ar tavu tēti?
Tas ir tavs tētis?
Kas notiek?
Ak dievs!
Man šķiet - tavs tētis tevi meklē.
- Man jāiet. Izkāp! - Labi.
Ej iekšā! Tūliņ pat. Un atvadies no mazās…
jaunkundzes.
Es gribu dzirdēt paskaidrojumu…
- Ej dirst! - Ko tu teici?
Ko tu tikko teici?
Man šovakar bija jautri.
Es labi pavadīju laiku.
Ja notiktu pēc tava prāta, es nonīktu tavā sūdīgajā kabinetā.
Evan, vai tu domā, ka es gribu
- tevi katru nolādēto brīdi uzmanīt? - Nē, nedomāju!
Nē, es domāju - tu gribi parādīt, ka vari mani kontrolēt.
Ko?
Ne jau manis dēļ tu esi sūdīgs mērs, skaidrs?
Es domāju… es domāju… es domāju,
ka reiz tu jutīsies ļoti vainīgs par to, ka tā teici.
Kāpēc mēs nekad nepametam salu?
Nolādēts, kas tā par audzināšanu?
Tavai mātei bija svarīgi, ka tu tiec audzināts šeit.
Ko? Un nekur nebraukt? To viņa gribēja?
Turpināsim no rīta.
Tēt!
Tēt, pienāks diena, kad es aiziešu un nekad neatgriezīšos!
Vai esi gatavs?
Lorena? Lorena? Lorena?
Es neko neredzu.
Lorena? Lorena?
- Lorena? - Es neko neredzu!
Es neko neredzu!
Man vajag palīdzību!
Vai varat griezt kuģi apkārt? Grieziet kuģi apkārt!
Grieziet tūliņ pat! Tūliņ!
Lorena? Lorena?
Bērnam viss ir labi.
Labi. Bet kā ir viņai?
Viņai, šķiet…
nav labi.
Vienkārši vajadzīgs laiks.
Sveika!
Lūdzu, ak, Dievs, ja tu mani dzirdi,
ja tu esi…
lūdzu, palīdzi man.
Lūdzu, palīdzi man.
Lūdzu, sargā manu dēlu.
Es darīšu visu.
Tulkojusi Dace Andžāne