…ir sala, kuri kadaise buvo negyvenama,
už 42 jūrinių mylių nuo kolonijinės Naujosios Anglijos krantų,
buvo pavadinta Vidouz Bėjumi.
Dabar čia 3 000 gyventojų miestelis,
kuriame gyvena žvejai, šeimos ir draugai,
ir visa tai – vieno žmogaus dėka.
Ačiū, kad žiūrite apie Ričardą Voreną, įveikusi kelią
nuo kuklaus prekeivio
iki pirmojo Valdytojo ir Lordo Salos Gynėjo,
žmogų šį poste dabar miestiečiai paprastai vadina „meru“.
O čia našlys Ričardas su… jį dievinančia antrąja žmona Sara Voren.
Matome ją, ruošiančią vakarienę.
Taip pat turime jos dienoraštį.
Tai iš kur jūs visi?
Dar nesame turėję tiek lankytojų.
LEDŲ PARDUOTUVĖ
„JŪRŲ KELIAUNINKAS“
Saloje nėra ryšio.
Ačiū.
Gal galiu padėti?
Ne, turiu žemėlapį. Ačiū.
Taip, aš jį sudariau.
Perspėju, mastelis neatitinka.
Atsiprašau, aš esu meras.
Mano nuotrauka – ketvirtame puslapyje.
Smagu.
Tada turėtum žinoti, kad bėda ne žemėlapyje,
bėda su jūsų gatvių ženklais.
Nebent čia iš tikrųjų yra Dikholo gatvė?
Nėra.
Kur einate? Gal galiu pavežti?
Gerai. Tik…
nenužudykite manęs.
Atplaukėme vakar vakare, bet nuėjome miegoti.
Kadaise būtume pasirinkę Las Vegasą,
bet šiais laikais mergvakaris tokioje vietoje mums labiau pritinka.
- Ištekate? - Aš? Ne.
Ne, aš tik pamergė.
Apsistojome užeigoje.
Kaip užeiga?
Gerai. Ji savotiška.
- Puiku. - Taip.
Jei čia gyvenčiau,
kasryt eičiau į paplūdimį su kava ir kryžiažodžiu.
Tada turėtumėt nueiti rytoj į atidarymą.
Aš plauksiu sezono atidarymo proga.
Tai tik viena iš salos tradicijų.
Meras kasmet išplaukia į vandenyną
parodyti, kad ten saugu…
atsižvelgiant į salos istoriją dėl vandenyno…
pavojų.
- Įdomu. - Taip.
Po to taip pat surengsime „Saulėlydžio kokteilių“ vakarėlį.
Jei jūs su draugėmis ieškotumėte, kur praleisti vakarą.
Merginos kalbėjo, kad šįvakar eisime…
„VINDOUZ BĖJAUS SALOS GIDAS“
…į „Barnabo taverną“.
- Ten turėtų būti pigus baras. - Taip.
Tu ten lankaisi?
Taip, kartais.
Gal pasimatysime ten.
Taip. Gal.
Kai kurios įstaigos centre, priimančios tik grynuosius,
spyriojasi dėl miesto pardavimų mokesčio.
Savininkai sako… šiaip jau, jie sako:
„Jei nori šitų kruvinu prakaitu uždirbtų pinigų, ateik pats ir pasiimk,“
o tai nuskambėjo kaip grasinimas.
Todėl… Nežinau, aš pasimetęs. Ką tu manai, Tomai?
Taip.
Ne, žinoma. Taip, tai puiku.
Ar pranešėme miestui apie saulėlydžio kokteilius?
Man tik atrodo, kad niekas apie juos nežino.
Aš asmeniškai apie tai pasakojau,
o Rozmari visą rytą dalina skrajutes.
Taip, manau, ji tik rūko lauke.
Tu tikrai turi tuo pasirūpinti, nes kalbėjau su moterimi,
kuri apie tai nieko nebuvo girdėjusi.
- Kokia moterimi? - Šiaip moterimi.
- Kur su ja kalbėjai? - Savo mašinoje.
Nesuprantu.
Ji pasiklydo,
todėl pasisiūliau pavėžėti, nes atrodė, kad taip būtų teisinga.
- Žinoma. Atsiprašau. - Nieko tokio.
Žodžiu, pasirūpinkime, kad visos apgyvendinimo įstaigos turėtų informaciją.
Taip pat ir restoranai. Ir… Taip pat noriu pakalbėti apie muziką.
Kokią muziką grosime, kai eisiu nuo platformos
iki vandenyno išsimaudyti, nes nenoriu, kad būtų nejauku.
- Ji buvo patraukli? - Nepastebėjau, patraukli ar ne.
- Kiek jai metų? - Ji buvo tinkamo amžiaus.
Kaip keistai apibūdini žmogų, kurį tik pavėžėjai.
Patricija, man, kaip merui,
mūsų pajūrio kaimelio…
gyventojų ir lankytojų… saugumas yra svarbiausias prioritetas.
Todėl jei moteris pasiklysta ir jai reikia mano pagalbos, taip, aš ją pasiūlysiu.
Gerai, tai kokia yra amžiaus riba?
Nes kartą pamatei mane su nuleista padanga,
- bet nuvažiavai. - Ne, aš tavęs nemačiau.
Rūta net neturi mašinos. Ji eina į darbą pėsčiomis.
Maniau, ji mėgsta prasimankštinti.
Rūta,
gal šįvakar tave pavežti?
- Ne. Ačiū. - Taip.
Sunku yra rytais.
Detroitas užėmęs visas bazes. Niekas neiškrito.
O Bostonas tik stengiasi sumažinti žalą.
Detroitas pelnė du taškus pirmame kėliny, dabar Bostonas vėl pateko į bėdą.
Ketvirtajame kėlinyje pasirodys geriausi Detroito mušėjai.
Jiems reikia atlaikyti mažiausiai šešis kėlinius…
Sveikas.
Labas.
- Užklupau tave ne laiku? - Ne.
Kur eini?
Susitikti su kolegomis. Pas Barnabą.
- Su kolegomis? - Taip.
Gerai. Aš būsiu namie.
- Taip, nes esi nubaustas. - Taip, žinoma.
Čia tu pakeitei Dikenso gatvės pavadinimą į Dikholo?
Kažkas jį pakeitė?
Koks siaubas.
Smagiai praleisk laiką su kolegomis.
„BARNABO TAVERNA“
Atsiprašau, ponia?
Panele?
Jus pavežti?
Panele?
Sveiki?
Šūdas.
AUKA SENOLĖ – GAL SUŠLAPUSI
GREITESNĖ NEI TURĖTŲ BŪTI SENOLĖ!
Užrašei?
Klausyk, turbūt ji benamė, kurią priėmė į keltą be bilieto,
bet turėtum paskambinti į psichiatrijos ligonines žemyne, dėl visa ko.
Ir užtikrinti salos apsaugą.
Sala yra saugoma.
Apsauga vadinasi „vandenynas“.
Gerai. Nežinau, kur šįryt tavo kantrybė,
bet ar užsirašei, kad ji buvo greita?
Taip.
Aš… Klausyk, turiu…
Ar tikrai įdrėskė ne gyvūnas?
Ne. O ką? Atrodo kaip gyvūno nagų žaizda?
Man – ne.
Tai kodėl tada… O varge… Vis tiek galėsiu plaukti, ar ne?
Aišku, kad ne.
Argi sūrus vanduo žaizdoms ne į naudą?
Primink, kur baigei medicinos mokslus?
Aš nepradėsiu vėl su tavim ginčytis.
Šiandien turiu plaukti. Turiu įlipti į vandenyną.
Rezidentūrą atlikai pas daktarą Makartūrą,
- ar ne? - Baik!
Atsiprašau. Tiesiog viskas suplanuota, žmonės lauks.
Kas neateitų į „Saulėlydžio kokteilius“?
Nemokami gėrimai ir saulėlydis.
- Tomai. - Ką?
Kas nutiko rankai?
Man įdrėskė pagyvenusi moteris.
Jai buvo virš keturiasdešimties?
Žinai, ką? Bandžiau padaryti gerą darbą. Aš…
Pamačiau moterį, kuri ėjo viena vėlyvą vakarą…
Ir pasisiūliau pavėžėti,
o ji man įdrėskė, žaizda nenustoja kraujuoti.
Tomai, ką tik prasilenkei su lankytoja. Mersa.
Marisa? Ji buvo čia? Ką sakė?
Paklausė, ar tu čia. Atsakiau, kad ne.
Ji paliko telefono numerį?
Ne. Bet ji pasakė…
- Rūta. - Ji pasakė…
- Taip.
„Gal ji su tavimi pasimatys per…
plaukiojimą…“ Yra dar vienas žodis, minutėlę.
Šiandien.
Ačiū.
„Oficialiai atidarau vandenyną.“
Panašu į Jūros raganą.
Ką tokią?
Kalbu apie tavo įdrėskimą.
Senos žvejų istorijos, esi jas girdėjęs?
Ne, nes negaliu atsiminti tiek paistalų, kiek jų prikuriama šioje saloje.
Ne, prašau, neįsitaisyk.
Rozmari, kad ir kokią keistą istoriją ketini man papasakoti, nenoriu žinoti.
Sakoma,
kad Ragana nusitaiko į vienišus jūreivius ir naktį parseka juos namo.
Ji tave apdrasko, tada odos dalelės lieka jos panagėse,
taigi, ji gali tave susekti kaip skalikas.
Ji velnių prišveitusi.
Palaukia, kol būsi vienas, kol susilpnėsi.
Ne, negali gerti mano vandens.
Man nebūtina išgirsti pabaigą. Neturiu laiko.
Šiandien niekaip neįtinku.
KASMETINIS MERO SEZONO PRADŽIOS PLAUKIMAS
Kas negerai?
Pasirodo, neįmanoma atvesti į paplūdimį elektros.
Kodėl apie tai sužinau tik dabar?
Ką… Žinai, tai buvo Patrici… Kur ji?
Manau, ji užsiėmusi su kokteilių valanda,
bet radijo ryšiu susisiekiau su Garetu, kad prijungtų mus
prie prieplaukos elektros tinklo, jis jau važiuoja.
Kiek tai užtruks, po galais?
Neskubėk, Garetai. Niekur nevėluoji.
Jis važiuoja dviračiu?
Jėzau Marija.
Jis sustojo.
Ne. Nereikia…
O, ne.
Kad tave kur sutrauktų.
Nevežk dviračio atgal!
Gerai.
- Veikia? - Taip.
Ačiū. Dėkui…
Sveiki visi.
Sveiki.
Neveikia.
Man garbė… Neveikia.
Aš girdžiu.
Sveiki visi!
Man, kaip merui, garbė palaikyti šią tradiciją.
Norėčiau pasveikinti visus naujus draugus, prisijungusius šiemet.
Taigi, pradedam saugią ir įspūdingą vasarą.
Aš oficialiai atidarau vandenyną!
Na štai.
O Dieve!
Nagi.
Viskas gerai, bičiuli.
„Zenith“. Jėga.
Pasakysi, kokio velnio tau prireikė mano namuose?
Tik pamaniau, užsuksiu.
Užsuksi. Patikrinsi, kaip laikausi?
Gerai.
Gal pasakyk, kas galiausiai privertė tave paskambinti į mano duris?
Esi girdėjęs apie raganą?
Tiksliau, tą, kuri tave apdrasko, o paskui suranda?
Visi jūreiviai žino istoriją apie raganą.
Vaikinai, atsisveikinkit su Ensinu Tragu
Parplaukusiu į krantą Ir sutikusiu Raganą
Viena žaizda – ir jau santuoka
Ji sekė jį sausumoje ir jūroje
Nes jei leidi jai įdrėksti save
Tarp jos šlaunų rasi nuodėmę galutinę
Aš nesuprantu. Kaip miršti?
Ji įsiropščia į tavo lovą ir atsisėda ant veido.
Negaliu patikėti, kad vėl tavimi patikėjau.
- Prakeikimas. - Palauk. Tomai!
Kada ji tau įdrėskė?
Nesvarbu.
Susirask skrynią ir užsidaryk joje.
- Skrynią? - Taip. Jos įdrėskimas paralyžiuoja.
Tu pavargsi.
Vakare nebegalėsi nė piršto pajudinti.
Išbūk viduje 72 valandas.
Kol žaizda sugis, tada ji nebegalės tavęs susekti.
Antraip ji tave sumedžios.
Sveiki, Gilai. Pidžei.
- Kas gero? - Labas.
Jie eis nakvoti pas Šoną.
Tau namų areštas. Neturėtum čia kviestis draugų.
Taip.
Beje, skambino kažkokia Marisa
ir sakė, kad eina į „Driftwood“ dabar, jei tu laisvas.
Kas toji laimingoji dama, pone Lofti?
Draugė, Pidžei.
Galėčiau…
Galėčiau nueiti pas Šoną tik pažaisti
su draugais ar panašiai, jei tavęs nebus namie.
Ir neišeisi vidury nakties?
Čia vakarėlis su nakvyne?
Taip, tai vakarėlis su nakvyne. Taip.
Gerai.
Gerai, bet prašau, nepadaryk taip, kad man sakai,
jog būsit pas Šoną,
o Šono tėvams – kad būsite čia. Tiesiog būkite pas Šoną,
gerai? Pasitikiu tavimi.
Taip, žinoma.
Mes nemeluojame vienas kitam.
Ar ne?
Biče, tavo tėtis gaus įkišti.
Ką?
Labai atsiprašau, kad maistą taip ilgai gamina.
O Dieve. Tu nekenti tos moters.
Ne, taip nėra. Garbės žodis, ne.
Bet jei būčiau žinojęs, kad šįvakar „Driftwood“ dirbs Ketė,
būčiau tiesiog atšaukęs pasimatymą.
Tikrai?
- Net kitur nebūtum ėjęs. - Ne, iškart atšaukčiau.
Aš nesu monstras.
Ne, nesu,
bet mačiau, kad visą vakarą ji skaito savo knygelę.
Ji to nusipelno.
Ačiū, Kete.
Ji mano geriausia draugė.
Tu tikrai šito neužsisakei.
Taip, užsisakiau ledus su sirupu.
Žinau.
Taigi, dažnai eini į pasimatymus?
Būdamas, žinai,
meru.
Ne, po to kai išsiskyriau su Kete.
Čia nėra iš ko rinktis.
Bet tu buvai vedęs, tiesa?
Taip.
Ar seniai išsiskyrėte?
Mes neišsiskyrėme.
Ji mirė.
Labai užjaučiu.
Jau seniai.
Dėl gimdymo komplikacijų.
Ei, kompanija.
- Norėtumėt deserto? - Gal duotum mums minutėlę?
Žinoma.
- Atsiprašau. - Ne, nieko tokio. Viskas gerai.
Didžiąją laiko dalį buvome tik mudu
ir mes puikiai sutarėme.
Neįsivaizduoju, kaip turėjai jaustis, būdamas visai vienas.
Šitaip netekęs kito žmogaus.
Tai siaubinga.
O Dieve.
- Kas? - Manęs laukia saulėlydžio kokteiliai.
Turi eiti?
Manau, mano kolegė Patricija atsineštų ginklą į darbą, jei nenueičiau.
Atsiprašau.
Nieko baisaus.
Nori kartu?
Ar galėtume nueiti kur nors kitur?
Man tai patinka. Norėčiau pratęsti pokalbį.
Gal galėtume nueiti į tavo namus?
Atsiprašau, ar tai keista? Atsiprašau.
Atsiprašau.
Dievaži, paprastai nesiperšu į svečius pas vyrą į namus.
Ne, žinoma. Tik…
Šįvakar ne pats geriausias laikas.
Taip. Ne, aš suprantu.
Sekundėlę.
Nesi buvęs Bostone?
- Neįtikėtina. - Ne.
Aš esu, bet, taip, šie vaikinai nėra išvykę iš salos.
Ką? Niekad nebuvot išvykę iš salos?
Negali būti.
Jūs darote tokius dalykus Bostone?
Taip, mes Bostone tai darome.
Pastorius Braisas?
Čia yra blogis.
Na, Tomai.
Nežinau, kur tu esi, bet aš – renginyje,
kuriame žadėjai būti!
Lofti, atsiliepk.
Jei jos dar nėra viduje, ji sugalvos, kaip įsibrauti.
Tau nepavyks jos atremti…
Kas ten?
Labas, čia aš.
Išgėrėme po taurelę, paskui jos mane paleido čia.
Iš kur žinai, kur aš gyvenu?
Pasakė kažkas iš tavo biuro.
Aš nemačiau jokių tavo draugių ir…
niekas miestelyje neužsiminė apie mergvakarį.
Jei nori, gali su jomis susitikti rytoj.
Neįleisi manęs?
Kodėl taip klausi?
Kaip?
Gerai, manau, kad kažką ne taip supratau.
Galim tiesiog pasikalbėti?
Ne.
Ne, aš žinau, kas tu.
- Buvo tikra gėda. - Kodėl? Kas nutiko?
Šūdas.
Kodėl tu toks leisgyvis?
Nežinau.
Maniau, išėjai į darbą.
Dar ne.
Ačiū.
Nėra už ką.
Nagi.
Kodėl tai vyksta?
Nežinau.
Tu tiesiog išgyveni.
Nagi.
Tomai. Čia Braisas.
Girdėjau jį.
Man labai gaila. Teatleidžia man Dievas.
Pirmoji gelbėjimo stotis. Čia šerifas Klemonsas.
Siųskite visus gelbėtojus.
Patricijos kokteiliai.
Nežinau, kas per velnias dedasi!
Išvertė Sandra Siaurodinė