Пустият някога остров на 42 морски мили от брега на Нова Англия
бива наречен Уидоус Бей.
Днес той е дом на над 3000 жители,
град на рибари, семейства и приятели,
благодарение на един човек.
Запознахме ви с живота на Ричард Уорън -
от скромен търговец до първи лорд-протектор на острова -
пост, който днес хората разговорно наричат "кмет".
Ето го и вдовеца Ричард с прелестната си втора съпруга Сара Уорън.
Виждате я тук как приготвя вечерята. Съхраняваме и дневника й.
Та значи, откъде сте вие? Никога не сме имали толкова посетители.
МОРЕПЛАВАТЕЛЯТ
На острова няма мобилен обхват.
Благодаря.
Да помогна?
- Не, имам карта, благодаря. - Аз съм я правил, но мащабът е неточен.
Прощавайте, аз съм кметът. Снимката ми е на страница 4.
Виж ти.
Но не картата е проблемът, а уличните ви табели.
Освен ако това действително не е ул. "Ди кенза".
Не е.
Накъде сте? Да ви закарам?
Добре, само не ме убивайте.
Снощи пристигнахме капнали.
Навремето бихме избрали Вегас,
но сега повече ни пасва моминско парти на такова място.
- Ще се омъжвате ли? - Аз ли? Не. Шаферка съм.
Отседнахме в хотела.
И как е там?
- Хубаво е, има старомоден чар. - Супер.
Ако живеех тук, всяка сутрин щях да съм на плаж с кафе и кръстословица.
Тогава елате на откриването утре. Ще изпълня ритуала с плуването.
Имаме такава традиция.
Всяка година кметът плува в океана, за да покаже, че въпреки…
островните легенди…
няма опасност.
Интересно.
А вечерта ще има и парти.
Ако с приятелките ви сте по нощния живот.
С момичетата мислехме довечера да отидем в "Рачето".
Някаква кръчмичка. Ходите ли там?
Да, понякога.
Може да се засечем тогава.
Да, може.
Част от бизнесите в центъра роптаят срещу въвеждането на градски данък.
Заявиха ми, цитирам:
"Щом искаш кървави пари, ела и си ги вземи".
Прозвуча ми заплашително, така че не знам. Какво мислиш, Том?
Да.
Разбира се, чудесно.
Не е ли добре да огласим някак партито довечера?
Имам чувството, че никой не знае.
Казвам на всеки, когото видя, а Роузмари цяла сутрин раздава листовки.
Най-вероятно само е пушила отвън.
Заеми се по-сериозно. Говорих с една жена и тя изобщо не знаеше.
- Каква жена? - Туристка.
- Къде говори с нея? - В колата ми.
- Как така? - Беше се объркала.
Предложих й да я закарам, така ми се стори редно.
- Естествено, прощавай. - Нищо.
Както и да е, да сложим обяви в местата за настаняване.
И в ресторантите. Освен това… Да, въпросът с музиката.
Какво ще пуснем, докато вървя към водата? Не искам да звучи нелепо.
- Хубава ли беше? - Не обърнах внимание.
- На каква възраст? - Подходяща.
Странно описание, а уж само си я превозил.
Виж какво, Патриша, бидейки кмет,
безопасността на жителите,
както и на посетителите на градчето ни, е приоритет за мен.
- Когато жена е изпаднала в беда, помагам. - Каква е възрастовата граница?
- Веднъж бях спукала гума, но ти не спря. - Не те бях видял.
- А Рут дори няма кола, трамбова пеша. - Мислех, че тренира.
Рут, искаш ли да те закарам довечера?
- Не, благодаря. - Ето.
Сутрин обаче ми е трудно.
Здрасти.
Здравей.
- В кофти момент ли те хващам? - Не.
Къде отиваш?
На сбирка с колеги в "Рачето".
- Колеги, сериозно? - Да.
Ами добре. Аз пък ще си стоя вкъщи.
- Понеже си наказан. - Да, точно.
Ти ли написа "Ди кенза" вместо "Дикенс"?
Някой е драскал?
Ужас.
Весело прекарване с колегите.
РАЧЕТО
Простете, госпожо?
Госпожице?
Да ви закарам ли?
Госпожице?
Ехо?
Леле!
Майчице.
ЖЕРТВА: СТАРИЦА, МАЙ МОКРА, СТРАШНО ПЪРГАВА!
Записа ли?
Сигурно е бездомница и се е качила на ферибота,
но за всеки случай се обади в психиатриите на континента.
- И отцепи периметъра около острова. - Той е отцепен - от океана.
Нещо си припрян тая сутрин, но записа ли колко е пъргава?
Да.
Слушай, аз…
Да не те е одраскало животно?
- Не. Защо? На такова ли прилича? - Не бих казал.
Защо тогава… Няма да ми попречи да плувам, нали?
Не си го и помисляй.
- Солената вода не помага ли при рани? - Ти кога стана лекар?
Отказвам да спорим. Ще плувам днес и точка.
- Явно си стажувал при д-р Макартър. - Стига, край!
Всичко е планирано, хората ще чакат.
Кой би пропуснал купон с коктейли? И то безплатно.
- Том. - Какво?
Какво ти е на ръката?
Одра ме една възрастна жена.
Към 40-годишна ли?
Исках да помогна. Видях жена да върви сама посред нощ.
Предложих превоз, одра ме и кръвта не спира.
Том, дойде да те търси някаква Мърса.
Мариса ли? Идвала е? И какво каза?
Попита дали си тук, рекох - не.
А остави ли номер?
Не, обаче каза…
- Рут. - Каза…
че може да се видите на…
плуването и… момент, пише още нещо.
Днес.
Благодаря.
"Официално откривам океана." "Откривам океана."
Май е била Морската вещица.
- Какво? - Дето те е одрала.
Знаеш ли рибарската легенда?
Не, не мога да следя камарите глупости, които бълвате.
Не сядай.
Роузмари, не ми се слушат шантави истории.
Та значи…
Вещицата си набелязва самотни моряци и ги спипва вкъщи.
Одрасква те, под ноктите й остава част от кожата ти
и така те проследява като хрътка.
Много е хитра.
Чака да те сбара сам и безсилен.
Недей да пиеш от водата ми.
И спри дотук с разказа, нямам време.
Днес не ми е ден.
ЕЖЕГОДНО РИТУАЛНО ПЛУВАНЕ
Какво има?
Няма как да прекараме ток до плажа.
И защо го разбирам чак сега?
Възложих го на Патриша. Тя къде е?
Сигурно е заета с партито,
но се обадих на Гарет да ни закачи за пристанището, сега отива.
Колко време ще отнеме?
Няма защо да бързаш, Гарет.
С колело е.
Боже мили.
Спря.
Не, недей…
О, не.
Да му се не види.
Не връщай колелото!
Ето.
- Работи ли? - Да.
Благодаря.
Привет на всички.
Здравейте. Не работи.
- За мен е чест… Не работи. - Чува се.
Здравейте!
Като кмет, за мен е чест да поддържам жива тази традиция.
Приветствам новите ни приятели, които се присъединиха тази година.
Предстои ни безопасно и вълнуващо лято.
Официално откривам океана!
Хайде сега.
Божичко!
Стига.
Спокойно, всичко е наред.
"Зенит", супер.
Сега ще ми кажеш ли защо си дошъл?
Просто наминах да те видя.
Да видиш как съм ли? Ясно.
И все пак, какво те накара най-сетне да натиснеш звънеца ми?
Да си чувал за някаква вещица?
Дето те дере и после те преследва докрай?
Няма моряк, който да не знае за вещицата.
Екипажът се сбогува с Енсин Траг.
Слезе на брега и Вещицата срещна тоз моряк.
Като брачен обет е драскотина една.
Ще го преследва тя за вечни времена.
Ако пробие кожата ти със замах,
между бедрата й ще е сетният ти грях.
Не схващам, как точно умираш?
Пропълзява в леглото ти и те възсяда.
Как можах да ти се вържа пак!
- По дяволите. - Чакай, Том!
Тя кога те одра?
Няма значение.
Намери сандък и се заключи в него отвътре.
- Сандък? - Да. Одраскването й те парализира.
Изпива ти силите. До довечера ще си напълно безпомощен.
Трябва да останеш вътре три денонощия.
Като заздравее раната, тя вече няма да може да те надуши.
В противен случай се пиши умрял.
- Здрасти, Гил, Пи Джей. - Как е?
Те ще ходят у Шон с преспиване.
Наказан си. И приятели не бива да каниш.
Да, вярно.
Между другото, звъня някаква Мариса.
Каза, че отива в "Плавей", ако си свободен.
- Коя е късметлийката? - Просто приятелка.
Виж, може…
Може да отида у Шон и да играем на компютъра.
С приятелите ми, ако ти ще излизаш.
И през цялото време ще сте там?
Ще се забавлявате и после ще спите, така ли?
Да, купон с преспиване.
Добре.
Само да не ми извъртиш онзи номер, дето уж си у Шон,
а родителите на Шон мислят, че сте у нас.
- Гласувам ти доверие. - Да, разбира се, ние не се лъжем.
Нали така?
- Баща ти ще топне чушлето. - Какво?
Извинявай, че храната се бави.
Боже, ти я мразиш.
Няма такова нещо, кълна се.
Но ако знаех, че тази вечер Кати е в "Плавей", нямаше да дойда.
- Сериозно? А на друго място? - Не, щях да откажа.
Не съм чудовище. Не съм!
- Но тя цяла вечер си чете книжка. - Заслужава почивка.
Благодаря, Кати.
Първи дружки сме.
Това определено не си го поръчала.
- Да, поръчах си мелба. - Знам.
Често ли ходиш по срещи?
В ролята на кмет.
Не и откакто скъсах с Кати. Изборът тук не е голям.
Но си бил женен, нали?
Да.
Кога се разделихте?
Всъщност не се разделихме.
- Тя почина. - Много съжалявам.
Беше отдавна.
Усложнения след раждане.
- Как е, команда? Искате ли десерт? - Само минутка.
Добре.
- Извинявай. - Няма нищо.
Като цяло се гледахме двамата и се справяхме прилично.
Направо не знам какво ти е било съвсем сам.
След като си загубил скъп човек.
Ужасно е.
О, боже.
- Какво? - Забравих за партито.
- Трябва ли да ходиш? - Иначе колежката ми Патриша ще ме убие.
Съжалявам.
За нищо.
Искаше ли да дойдеш?
Има ли къде другаде да отидем?
Приятно ми е да си говорим.
Примерно у вас?
Натрапвам ли се? Извинявай.
Съжалявам. Нямам навика да се самопоканвам у мъже.
Не съм си го и помислил.
- Но тази вечер не е удобно. - Да, разбирам.
Никога ли не си бил в Бостън? Това е безумно.
Аз съм бил, но те не са напускали острова.
Как така не сте напускали острова? Стига бе!
В Бостън правите ли ей така?
Да, познато.
Отец Брайс?
Тук витае зло.
Том.
Не знам къде си, но съм на събитието,
на което обеща да дойдеш!
Лофтис, вдигни.
Ако още не е влязла, ще намери начин.
Не можеш да я спреш.
Кой е?
Аз съм.
Ударихме по едно и ме докараха.
Откъде знаеш къде живея?
Твой колега ми каза.
Не съм видял ни една от приятелките ти
и никой в града не е споменавал за моминско парти.
Може да ви запозная утре, ако искаш.
- Няма ли да ми отвориш? - Защо ми задаваш такъв въпрос?
Какъв? Това не знам как да го разбирам.
- Може ли да поговорим? - Не.
Не, знам какво си.
- Колко унизително. - Какво стана?
Мамка му.
Защо си така изцеден?
Не знам.
Не си ли на работа?
Още не.
- Благодаря. - Моля.
Дръж се.
Защо се случва това?
Не знам. Просто трябва да оцелееш.
Дай ръка.
Том, Брайс е.
Чух я.
Много съжалявам. Прости ми, Боже.
Тук шериф Клемънс, до всички налични екипи.
Партито на Патриша. Не знам какво става!
Превод на субтитрите Боряна Богданова