Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Bojím se. Musíme mít jasnou mysl.
Jeden druhého zabijeme.
Pohyb! Rychle!
Everest.
Nejvyšší hora světa.
Nachází se v Himalájích mezi Nepálem a Čínou.
Je to legendární vrchol,
který horolezce už dlouho fascinuje.
Odvážit se do tak extrémních nadmořských výšek
s sebou nese mnohá rizika.
Jsou tam obrovské průrvy,
mrazivé počasí, které může způsobit ztrátu končetin.
Laviny.
A samozřejmě nadmořská výška.
Čím víc stoupáte, tím máte slabší tělo.
Nad 7 500 metry se tomu říká zóna smrti.
Když to vaše tělo nebude zvládat, riskujete otok plic,
mozku nebo ztrátu zraku.
V zóně smrti jste jen sami se sebou.
Žádná záchrana, ani vrtulník.
Dostat mrtvoly dolů je téměř nemožné.
Navzdory tomu se začaly před více než sto lety
expedice bez úspěchu pokoušet o vrchol Everestu.
V roce 1953 Tenzing Norgay a Edmund Hillary
poprvé dosáhli vrcholu.
Ti, kteří překonávají sami sebe, mě fascinují.
Musí to pocházet z komiksů manga, které od dětství čtu.
Z příběhů s hrdinou, který má nesplnitelné sny,
a nevíte, jak jich nakonec dosáhne.
Ale v té době jsem mohl podnikat velká dobrodružství
jen ve videohrách.
Vyrazíme za dobrodružstvím!
Minecraft nemá žádný cíl.
S kamarády si užíváte dobrodružství.
Dokázali jsme to!
Chtěl jsem se o ně podělit, tak jsem si vytvořil YouTube kanál.
A teď moje první video na YouTube.
Jmenuju se Inoxtag. Už víte dost?
Splnil jsem si sen stát se youtuberem.
Děkuji všem, co sledují můj kanál.
Je vás 100 000. To je krása!
A pak jsem si řekl: „Proč to nezkusit ve skutečnosti?“
Rád si dávám výzvy.
Naučíme se přežít v divočině.
Vytvářím koncepty.
Například 48 hodin na přežití invaze zombie.
S karetní hrou Werewolf jsem si říkal:
„Co to zkusit v reálu?“
V téhle vesnici vás napadnou.
Strávíme sedm dní sami na opuštěném ostrově.
Sledujete mě při mých dobrodružstvích.
YouTube mi umožnil uskutečnit sny.
Projekt mého života
Před rokem jsem se chtěl vydat na malé výjimečné dobrodružství.
Inoxtag učinil na svém kanálu oznámení.
Chce zdolat Everest.
Nejvyšší vrchol světa.
Působí jako šílenec.
Po oznámení jsem viděl, že o tom všichni mluví.
Povzbuzující zprávy,
ale taky hodně urážek.
Doufám, že chcípneš, kreténe.
Ničí to horské prostředí, které miluju.
Co jim ještě schází? Aby mohli říct: „Byl jsem tam?“
Ne, jen jsi znectil Everest. Nic jsi neviděl.
Kontroverze okolo výstupu youtubera Inoxtaga na Everest
Já ty lidi chápu.
Není to můj svět.
Ale říkám si: „Proč to nezkusit?“
Když nebudu připraven, otočím se a půjdu domů.
V nejhorším případě selžu, ale aspoň se něco naučím.
Jisté je, že se budu muset změnit,
protože můj skutečný život je katastrofa.
Vítejte u mě doma, v mé koupelně.
Nevím, je to ostuda. Je mi trapně.
Musel jsem se přestěhovat. Trvá to déle, než jsem si myslel.
Přišel jsem k rodičům.
Řekl jsem: „Dejte mě do koupelny,
„brzy se odstěhuju.“
A už jsem tu rok.
Bydlet v koupelně je nezvyklé.
Právě ji renovují.
Provedu vás tu.
Streamování končím ve 2 ráno a mám dost.
Otevřu dveře a udělám tohle.
Sundám si ponožky, vyčistím zuby,
pak skočím sem a nazdar! Jdu spát.
Probudím se, ve skříni nemám čisté oblečení!
Tak jdu do vany.
Obléknu se, vyvenčím psa,
osprchuju se v patře a odcházím.
To je všechno. Ani tu nebydlím.
Jen si donesu věci a vezmu si nové
a ráno odcházím.
Tak se odstěhujeme!
Když to shrnu, můj životní styl je katastrofa.
Nespím dobře, nemám pevný rozvrh.
Jím sračky.
Nedávám pozor.
A fyzické zdraví… na to zapomeňte.
D-365 52 TÝDNŮ - 12 MĚSÍCŮ
Jsem za tebou, kámo.
Když ten projekt oznámil, byl fyzicky na dně.
Jak rychle běžíme?
Hodně pomalu. Mám kardio na hovno.
Nikdy pořádně kardio nedělal.
IDRISS Inoxtagův trenér
Nikdy to nerozvíjel.
Teď aspoň chodí.
Zní to dobře, ale vlastně nic nedělám.
Drž se.
Jakou máš teď tepovku?
Ukazuje to 143.
Tréninkový objem během jednoho roku
je při takovém cíli enormní.
Některým lidem to trvá pět let.
Takže jsem měl trochu obavy.
Letos má velmi náročný program,
ale umožní mu dosáhnout cíle, pokud to nevzdá.
Není mi dobře.
Myslel jsem, že budu mít zástavu.
Když jsi na závěr řekl: „Přidej!“,
bylo to hrozný.
Tohle je fakt na hovno.
Červeně je plán natáčení.
Je to totální kravina.
Když lidi takhle bombarduješ, co tomu řeknou?
„Trénuje na Everest, nebo točí videa?
„Jede stejným tempem jako dřív.“
Řekl jsi: „Kvůli Everestu pozastavím YouTube.“
Momentálně musíme
omezit natáčení na polovinu.
Natočíš jedno video ze dvou, takže zbydou dvě videa měsíčně.
Takže ze čtyř měsíčně jen dvě.
V tréninku se musel nechat prostor na natáčení pro YouTube.
Dobrý, důkladný trénink,
ale bez toho, aby šel za své hranice.
Idriss je při mé fyzické přípravě nenahraditelný,
ale potřeboval jsem někoho na horolezectví.
Ale nikoho neznám.
Zavolal jsem Nico Mathieuxovi, což je můj přítel dobrodruh,
a ten mi řekl o Mathisovi.
Je to vysokohorský průvodce, fotograf, režisér
a je mu teprve 29.
Patří k nové generací horolezců. Dělá spoustu věcí.
Když jsem o tom projektu slyšel poprvé, pomyslel jsem si:
„Ten chlapík je youtuber, co chce na Everest.“
V té době to ve mně pořád ještě probouzelo vážné obavy.
Říkal jsem si: „Chce zdolat výzvu, aby byl slavný.
„Má tu správnou motivaci?“
Ale i tak jsem ho chtěl poznat.
Řekl jsem mu, ať přijede na tři týdny do Chamonix
aby si vyzkoušel horolezectví, a pak uvidíme.
D-327 46 TÝDNŮ - 10 MĚSÍCŮ
LEDOVÉ MOŘE CHAMONIX - FRANCIE
45°53′22″ N, 6°5′10″ E - 1500 M N. M.
Ruku zpátky, dolů, a zpátky nahoru.
- Podávám zpátky. - Vidíš.
Vracím ruku sem. Dávám ji dolů
- a vracím ji. - Přesně.
Ale musíš mi věřit.
Jak poznám, že ti můžu věřit?
Když spadneš, umřu.
Myslíš, že já ti věřím?
Vím, že nespadnu.
Uvázal ten uzel pořádně?
Podívejte, jak uvázat osmu. Budete v šoku.
Nezačalo to dobře.
To v Minecraftu není?
Počkat, nepovedlo se. Podělaná osma!
Můžu s tím lézt?
Můžeš, ale…
Proto nejsme spolu.
Udělej si jednoduchou osmu, než uděláš další.
Dobře, tahle je dobrá. Teď se musím držet lana.
Páni! Můj první uzel!
Vykroč, paty měj u stěny.
Moc je zvedáš.
Teď je to lepší.
- Proč mi to klouže? - Zasekávej paty.
Má trochu strach.
Teď si připadá chytře.
Opatrně…
Sakra! To bylo děsivý!
Dost je moje první lezecká zkušenost pobavila.
S Mathisem to vyšlo.
Přivedl si Léa Slemetta, mistra světa v lyžování.
První tréninkový den je trochu stres.
Odsud je to trochu děsivé.
Vypadá to nepřekonatelně.
Pozor na tu slaňovací brzdu.
Dobře.
- Do prdele! - Panebože!
Musíš být opatrný.
Brzda spadla.
Vyšilujeme!
Moje chyba!
Upustil jsem brzdu. Jsem tak pitomej.
Teď nemůžu dolů.
Jak se dostanu dolů, když jsem upustil brzdu?
Něco vymyslíme.
Jsem tak vysoko! To je šílený.
- Jsem tak pitomej. - Proč?
Ta brzda. Fakt jsem to podělal.
Musíš být opatrný.
Sakra, posral jsem to nám oběma.
Jsou techniky, jak se bez toho dostat dolů, ale je to těžké.
Bez toho to bude těžké.
Jsem tak hloupej. Omlouvám se.
To je v pořádku.
Takové chyby prostě nemůžu dělat.
- Už to nikdy neudělám. - Jen buď opatrný.
Je na něm skvělé, že mě učí o spoustě různých horských sportů.
Vítej ve vysokých horách.
Tohle je opravdový začátek!
Úžasné.
Ale je trochu děsivé být tak vysoko…
- Hora má odsud dolů kilometr. - Když spadneme, umřeme?
- Bez debat. - Fajn.
To mě na první expedici uklidňuje!
Když spadnu kamkoli, je finito.
- Umřel bych? - To ano.
Blížíme se k tomu velkému seraku. Jsme přímo pod ním.
Seraky jsou velké kusy ledu přilepené k hoře,
můžou se kdykoli odtrhnout.
Někdy pod ním musíte projít,
a ať už jste Kilian Jornet, Nimsdai,
nebo úplný začátečník,
je to pro všechny stejné riziko.
Když máte smůlu, můžete procházet a spadne to.
Padající serak zabil dva lidi
Mrtví a pohřešovaní po pádu seraků
Michel Canac zemřel pod serakem
Toto nevypočitatelné riziko se často přehlíží,
ale když máte smůlu, může vás to rozdrtit.
ZPÁTKY V PAŘÍŽI
Přestaň, jsi tak otravný!
Je to takový mrzout, teď se tu objevil. Jsi v pohodě?
Právě se vrátil z hor a říká: „Chci být horolezec.“
Horolezec.
Chtějí mě naučit to pravé umění lézt.
Je to umělecká disciplína.
Spřátelili se se mnou, aby mě naučili, jak správně postupovat
a skutečně lézt.
Bylo to milé překvapení, že má tak dobrou kondici.
Rychle se naučil všechny horolezecké techniky.
Rychle přešel k lezení a práci s mačkami.
To bylo fakt skvělé.
Zaseknul jsem, udělal krok.
Pěkně ses tím cepínem oháněl.
Po nějaké společně strávené době jsem souhlasil,
že ho povedu, ale ještě nevíme,
jak jeho tělo zareaguje na velké nadmořské výšky.
Ještě jsme se nedostali nad 4 000 metrů.
Když máte tak velký cíl a netušíte, jak bude tělo reagovat,
riskujete, že nevylezete ani na Mont Blanc.
A na Everest můžete zapomenout.
Momentálně netuší, jak jeho tělo zareaguje na nadmořskou výšku.
Takže nutně potřebuje cvičení v hypoxii.
D-298 TÝDEN 42 - MĚSÍC 9
Dnes uděláme test hypoxie,
který zjišťuje odolnost těla vůči nedostatku kyslíku.
Čím výš stoupáte, tím nižší je hladina kyslíku.
Je to skvělý ukazatel, jestli jsi na to stavěný.
Trénink s tím nic nezmůže.
Pokud test nevyjde, je po dobrodružství.
I když budu makat a opravdu trénovat, tenhle ukazatel se nezmění?
Jsi v háji. Budeš muset jet domů.
Můžeš!
Teď stoupáš, vracíš se dolů,
nahoru, dolů a tak dále.
Ve druhé fázi pojedeš, co nejrychleji to jde.
Ukaž se. Běž do toho.
Je načase se rozzuřit.
Do toho. Dobrý. Zuř!
- Dobře! - Vedeš si skvěle.
Nepřestávej. Makej.
Srdce ti zrychlilo na 195 tepů na minutu
a dosáhl jsi maxima 51,7 VO2,
což je dobré. Zvládáš fungovat na maximum,
ale ve velké nadmořské výšce to není moc výhoda.
Jaké jsou hlavní výhody?
Dobrá dechová reakce na hypoxii,
dobré chemoreceptory,
což jsme testovali během první fáze.
Musím je mít dobré.
Výsledky jsou v tomto grafu,
který ukazuje tvou toleranci vůči nadmořské výšce.
Máš tři nebo pět, normální je méně než 5,5.
Takže si v obou případech vedeš dobře.
Ale nezapomeň, že Everest je pořád nebezpečný.
Nadmořská výška, chlad,
riziko lavin, padající seraky.
Je třeba počítat s hodně faktory.
Což z něj dělá nebezpečný cíl.
Chápu.
Teď, když jsi prošel jedním testem, musíš ještě projít tím mým.
OBRŮV ZUB FRANCIE - CHAMONIX - 4 013 M
- Tohle polezeme? - Ano.
Zabiješ mě!
Ne hned.
Ta skála je děsivá.
Čeho se bojíš?
Je to tak strmý a taky vysoký.
Je to dobrý, kámo.
Všechno je to jen v hlavě.
Koukej.
- Je to 4 000 metrů přímo dolů. - Jsme opravdu vysoko.
Bojím se o život na 80 %.
Chtěl jsi to, tak to máš.
Ale tohle je začátečnická úroveň.
Kámo…
- Už jsi to někdy zkoušel? - Nikdy.
- Děláš si srandu? - Poprvé s tebou.
- Děláš si srandu. - Jsem tu poprvé.
- Nikdy jsi to nezkoušel? - Nikdy. Není to jedno?
Tenhle chlap je blázen.
Nikdy to nezkoušel a bere mě sem.
Podívej se na tu skálu. Podívej, jak je ta stěna plochá.
Jo, je to strmý.
Budeme rádi, že jsme to zkusili.
Jasný.
Dáme si velký burger, až slezeme dolů.
Když budeme naživu.
A co teď?
Zvládli jsme to!
Výborně, přeju ti to.
- Vedl sis skvěle. - Dobrý.
Díky, Mathisi.
Dobrá práce, chlape. Máš koule, jak se říká.
- Do prdele práce! - Jsem na tebe pyšný.
- Díky tobě. - Fakt ses snažil. Hustý.
Je to fakt děsivý. Třese se mi noha.
Dávej pozor, kámo.
- No tak! - Opatrně!
Opatrně, kámo! Opatrně!
Sakra, nechci umřít!
Ten vrcholek byl nejhorší.
- Nejhorší. - Bude to čím dál horší.
Říkám ti, že tohle léto to nepřestane.
Mont Blanc je nejvyšší vrchol v Alpách.
Jdeme na to!
Nevytvářej si dluh.
Nemůžu říct: „Zpomaluju.“ Jdu s tebou.
No a?
Mám slzy v očích.
Je to šílený.
Sbal se, jedeme do Švýcarska.
Vylezeme další horu?
- Ve Švýcarsku. - Uvidíme ji?
Normálně ano.
Je to příšera!
MATTERHORN ŠVÝCARSKO - 4478 M
Ta hora mě děsí.
TUBKAL MAROKO - 4167 M
Na Tubkal jsem si donesl Amina a Idrisse.
- Tubkal! - Tupac?
Je to nejvyšší hora severní Afriky, 4 200 metrů.
Cílem jsou nulové stížnosti.
Nezastavím se.
Ty teď spíš?
Nico Mathieux mi volá, abych přešel Korsiku.
Pěšky přes Korsiku.
Tohle je začátek stezky GR20. Pět dní chůze s Nicem bez přestávky.
Na Everest
není nic lepšího pro udržení motivace.
A stále jdeme dál, nezastavujeme.
On běží, to nezvládnu.
Neboj, zvládneš.
Podnikli jsme spoustu věcí. I máma za námi přijela.
- Nejsi moc vyčerpaná? - Ne.
Vyčerpávalo mě, když jsi nechtěl odejít z domu.
- Na počítači? - Jo.
Když mi bylo 13.
Chtěl trávit všechen čas na počítači.
Pravé kliknutí!
Jak dlouho už hraješ?
Když mi máma koupila počítač, pořídil jsem si Minecraft.
Musela toho nákupu litovat.
Ne, litovala bych toho,
kdybys nebyl v přírodě.
Ničeho nelituju, protože konečně objevuješ život.
Nádhera! Je to tu úžasné!
To je konec?
Vrcholek!
Jdeme!
Díky. Mám díky tobě krásný život.
Vážně jsem objevil skutečnou vášeň.
Poslední dobou jsem nebyl moc v kontaktu s rodiči,
tak jsem dal mámě dárek.
Jsme tu.
Ne, tak tomu nevěřím.
Chtělas lítat, tak si zalítáme.
- Všichni společně? - Jasně.
To je krása, díky!
Proč jsi jednou ráno řekl:
„Půjdu s tímhle kreténem z YouTube.“
Proč sis najednou řekl:
„Hele, půjdu za tímhle šíleným chlapem.“
Když jsme se poprvé potkali, bylo mi jasné, co chceš dělat.
Říkal jsem si: „Ten chlap nechce jen na Everest,
„chce objevovat hory v každém ohledu.“
Říkal jsem si: „Je to zajímavý projekt,“
protože jsi chtěl objevovat hory
a jít dál, než si jen odškrtnout výstup na vrchol.
Cesta, po které ses rozhodl a souhlasil jít,
je podle mě ta správná.
Jsem s naší cestou až doposud fakt spokojený,
ale tohle je jen konec první fáze.
Dosáhli jsme nejvyšších vrcholů v Alpách.
Musíme přejít do druhé fáze v Nepálu,
ta nejtěžší část teprve přijde.
„Ta nejtěžší část teprve přijde“?
Teď se pokusíme o Ama Dablam. Je vysoká 6 812 metrů.
Mnozí ji považují za nejkrásnější horu světa.
Aby tělo odolalo této extrémní nadmořské výšce,
musí se aklimatizovat.
Půjdeme na desetidenní túru od vesnice k vesnici,
abychom si zvykli na nadmořskou výšku.
Pak půjdeme do základního tábora,
odkud zkusíme zdolat vrchol bez pomoci kyslíkových bomb.
Po pouhých šesti měsících tréninku
může být lezení na Ama Dablam trochu moc ambiciózní.
Odjíždíme zítra.
- Těšíš se? - Fakt hodně.
Včera jsem byl v restauraci s mámou a tátou.
Táta vyšiluje. Vážně vyšiluje.
Měl ke mně proslov na 50 minut.
Říkal jsem si: „To si musím nahrát.“
Až budu mít někdy potíže a budu potřebovat motivaci, poslechnu si to.
Říkám si: „Dám si to do uší
„a připomene mi to, co mi řekl.“
Když to přehraju…
- Nahrál sis otce? - Jasně.
Nevěděl o tom?
Není to nijak komplikované.
Zabije mě, jestli zjistí, že jsem to nahrál.
Mluvil se slzou v oku.
Cítil jsem to, třásl se mu hlas.
Říkal jsem si: „Bojí se o mě.“
A ty se bojíš?
Já? Zbláznil ses? Nemůžu se dočkat, až tam budu.
Mám tě ráda.
Budu se ozývat.
Nebudu mít moc často telefon.
Neměj strach.
- V klidu. - Budu čekat, až se ozveš.
Za měsíc jsme zpátky.
Byla trochu ve stresu.
Jako by si říkala: „Nikdy nevíš, jestli se něco stane…“
Bude to v pohodě.
KÁTHMÁNDÚ - NEPÁL 1 400 M N. M
Je tu dost nepořádek.
Jako můj pokoj, ale velikosti velkýho města.
Krávy obcházejí dveře.
Co se děje? Viděl jsi tu krávu, jak se zasekla?
Nakrátko.
Ty parchante!
Marion ho zničí, až se vrátí domů.
Do prdele!
Mathisi!
Nemám mikádo?
Vypadá to hezky. Poslechl tě.
Jdeme, Švýcare.
Vypadáš jako Tintin, když vyleze z rakety.
Odrážíme se od země! Šílený!
Jdeme na to!
Nemůžu tomu uvěřit! Máme pod sebou celé město.
Přeletěli jsme z Káthmándú do Lukly.
Ještě pořád jsme v džungli. V dost malé nadmořské výšce 2 800.
Jedeme do Namče, do vesnice šerpů.
Mám na 100 % nabitou baterku.
Jsem na 100 % a taky tam zůstanu.
Tohle potřebujeme.
Na úpatí hory! A jakmile uvidím Ama Dablam…
To jsou modlitební mlýnky.
Modlitební mlýnky?
Když se otáčí, modlí se.
Vždy toč ve směru hodinových ručiček.
Líbí se mi to tu. Je to duchovní.
Cítím se dobře, dobíjím energii.
Na takových místech si můžu vyčistit hlavu.
Dokážu na nic nemyslet.
Nejsem tu, abych přemýšlel, co budu dělat zítra,
jestli natočit video, pořád myslet na YouTube…
Konečně je mi to fuk. Úplné prázdno.
Když jsem tady v horách…
na ničem jiném nezáleží.
Mozek se soustředí jen na přítomnost.
Myslím, že od toho život je.
Musíš si na to přijít, musíš se chtít učit.
Nechci zůstat ve své bublině, v kokonu.
Abys zjistil, co máš rád, jakou máš vášeň,
musíš vstát, vypnout televizi,
jít ven a vyzkoušet spoustu věcí.
Jsou věci, které nic nestojí.
- Zdravím. - Zdravím.
- Dobrý? - Jo, dobrý.
- Lezeš na Everest? - Jasně.
- Byl tam dvanáctkrát. - Dvanáctkrát?
- Dvanáctkrát. - Úplně nahoře?
Jo.
A přišel o prsty.
Tímhle nehýbu.
Nejde to.
Těmihle taky ne. Je po nich.
Po všech čtyřech.
Máš v nich vůbec cit?
Už ne.
Když máš méně kyslíku, krev se nedostane až do konečků.
Nejdřív jde do životně důležitých orgánů.
Když se vrátíš dolů, můžeš přijít o prsty.
- Vrátíš se na Everest? - Jistě.
Jo, bude se snažit pokračovat.
Zkusí to znovu? Vrátí se nahoru?
Na jaře.
Živí takhle celou svou rodinu.
Ale nikdy by tam nešel kvůli potěšení.
O to nejde.
- Jde o živobytí. - Nemají na výběr.
Je to dobrý zdroj příjmů, tak to dělá.
My ze Západu žijeme v luxusu.
Sníme o těch výstupech, protože si to můžeme dovolit.
Ale on to dělá, aby přežil.
My pro zábavu, on to dělá, aby přežil.
Namasté.
Znáš YouTube?
- YouTube? - Ano.
Dělá si ze mě srandu.
Viděls, jak si ze mě utahovala?
Manishi!
Manish, náš nepálský kameraman, půjde za námi.
Cítíš se dobře? Znáš tohle?
Dobrý.
V pohodě.
Jsem v pohodě.
Vidíš, jsi v pohodě.
Máme tu i Ilu Nuru, místního průvodce.
Půjčil mi brýle.
A Dorjiho, vůdce šerpů.
Na Everestu byl devatenáctkrát. Pozval nás k sobě na jídlo.
Tohle je jeho dům.
Pozor na hlavu. Opatrně!
Ani to nebolelo.
Vaří pro nás brambory ze své zahrádky.
- Jsi vegetarián? - Jasně.
Nic nesmíš zabít?
Ano, protože veškerý život je drahocenný.
- Proto jsi vegetarián. - Jasně.
Ty taky, Ilo Nuru?
Zelenina a maso.
Tenhle chlap je tak vtipný.
Napůl.
To je ta nejlepší odpověď.
Jako vždy jsem tu s Mathisem a Jordanem.
Přišli natáčet s Manishem
a producentem Samym.
Taky je tu Léo Slemett, mistr světa v lyžování,
který byl se mnou na prvním výstupu.
Vyrazíme na Ama Dablam!
Když jsem tě poznal,
nemyslel jsem, že s tebou polezu na Ama Dablam.
Parchante!
- Tam polezeme? - To je…
Tamhle?
Ne, to je ono? Je to jako pyramida.
Vrchol Ama Dablam odsud vypadá děsivě.
- Jo, děsivě. - Velmi!
Viděl jsem spoustu hor, ale z téhle jsem nervózní.
Tahle mě znervózňuje!
Chamonix je na Evropu těžké, ale tohle je jiná píseň.
Jsem z toho…
Bojím se jedné věci - nevylézt nahoru.
Nemůžu si být jistý, že mě nebude bolet hlava,
nebudu mít průjem.
- Určitě tam nahoru chceš? - Jo.
Ale pochybuješ, že tě tělo bude následovat.
- Správně. - Jo, já taky.
Radši bych vylezl sem než na Everest.
Tahle je fakt krásná.
Když jsi postoval o Everestu…
Spletl jsem se, postoval jsem tuhle.
Je to znamení, že na ni musíme vylézt.
Spousta lidí říká, že je to nejkrásnější hora světa.
Pod posledním svahem je hrozivý serak,
který se loni na jaře utrhnul.
Byli v základním táboře. Koukněte na tu lavinu.
Ten hluk!
- To je děsivé. - Jo.
To tys natáčel v základním táboře?
Jo.
To je šílený!
Někdy sníh vytvoří vítr.
Pohne masou vzduchu, která může zničit základní tábor
a zabíjet.
Je to děsivé.
Vyrazíme na Ama Dablam, 6 800!
Nejvyšší horu, na kterou jsem kdy lezl.
To je neuvěřitelné!
Jsem v pohodě!
Překonej zase rekord!
Vrchol.
Dobrý! Jsi v pohodě?
Říkal někdo móda?
Je tak nadšený, že jich hodil osm.
Poslední zpráva.
Podívej, jak skáče.
- Jak to šlo? - Hodně žabiček.
Jsem v pohodě!
V téhle místnosti je skoro moc teplo.
Jsem nemocný. Je to viróza.
- Může to být nadmořskou výškou. - Ne.
Takhle zle mi bylo i v Paříži.
Vrátím se.
- Půjdeme na vrchol. - Ano, pane.
- Nikdo mě nezastaví. Nikdo. - Nikdo.
- Přijedu znovu. - Vrátí se.
- Vrátím se. - Usměj se na mě.
Jo!
Vím, že bych měl být nemocný.
Musel jsem onemocnět.
Musel jsem den předtím onemocnět.
Nemohlo to být šest dní předtím,
abych se uzdravil.
Jsem nemocný den předtím
a je to fakt otravný.
Je mi tak smutno.
Za čtyři dny se nemůžu uzdravit.
Je to strašně otravný.
Jsme tu jen na noc. Uvidíme, jak ti zítra bude.
Když nebudeš v pořádku, dáme si den volna.
Když ti bude hodně blbě, rozhodneme se.
Jestli se vrátit dolů, nebo to celý odvolat.
Nemůžeme se vystavit nebezpečí nebo si zničit zdraví
kvůli hoře, která tu bude ještě za 20 let.
Tak to prostě je.
Někdy to vyjde, někdy ne.
Někdy to naše tělo vzdá. Někdy je to počasím.
Existuje tisíc důvodů.
Miliarda expedic se nepovedla.
Nemůžeš být v depresi, když to nevyjde.
Bude to dobrý.
Uděláme všechno, aby to klaplo.
Těžko říct.
Právě jsme vstali a Jordan je na tom fakt špatně.
Je mu fakt blbě.
Mě bolelo v krku a Jordana bolela hlava.
Mě taky, ale vypadá hůř než včera.
Pojištění nepokryje odvoz vrtulníkem.
Teď reagují na WhatsAppu.
- Děje se to rychle. - Za jediný den.
- Jeden den. - Jeden.
Dnes ráno, když jsem ho viděl, jsem si říkal: „Není mu dobře.“
Bohužel všechno nejde vždycky podle plánu.
Když si pomyslím, že jsem tu zbytečně…
Vrátím se.
Nevím, co mi je, ale nechci nic jíst.
Šíleně otravný.
Jordan má covid.
- Má covid? - Jo.
Možná ho máme všichni.
Jestli ho má on, tak ho máme všichni.
Všichni ho máme.
Do prdele! Podělanej covid!
Vrtulník se zřítil.
Vrtulník právě havaroval.
Ne!
Do prdele práce.
Doufám, že tam nikdo nebyl.
- Aspoň jeden tam být musel. - Aspoň pilot.
Máme zprávy o pilotovi. Je v pořádku.
Podařilo se mu dostat ven.
V životě jsem neviděl havárii vrtulníku.
Tady nahoře nemají vrtulníky vztlak.
Když vzlétnou,
nemůžou se moc vzdalovat od země, protože jsme 5 000 metrů vysoko.
Drží se blízko země, dokud trochu neklesnou
a někdy se dotknou skal a… bum.
Včera to mohl být Jordanův vrtulník.
Máme teď šíleně špatnou náladu.
Je mi pod psa.
Jordan je v háji.
Havárie vrtulníku.
Je to obrovská zkouška. Obrovská.
Jakmile mi bude líp, vyrazíme na ten posranej vrchol.
Zdoláme ho.
Kdybychom na to neměli, už bych byl doma.
Než jsem se dostal k té druhé,
říkal jsem si: „To nezvládnu.“
Jsem celkem odhodlaný, teď bych řekl, že je to snad i možné.
Samozřejmě, že je to možné.
Teď je cílem zotavení.
Je sobota 14.
Jaký máme termín na zotavení?
Taky nesmíme usnout.
Tři dny nesmíme nic dělat.
Myslíš, že za dva dny vyrazíme?
Jasně.
Do té doby se nezotavím.
Za den, dva na tom budeš líp.
Ne, nechte mě odpočívat. To nezvládnu.
Odpočívat na co? Vyrazíme.
Mám v krku peklo.
Nenech si to kazit pocity. Prostě jdeš nahoru.
- Léo je vůl. - Nejsem.
- Máš covid… - Přestaň se soustředit na krk.
Přestaň se poslouchat.
Budeme klást jednu nohu před druhou a vylezeme tam.
ZÁKLADNÍ TÁBOR AMA DABLAM
Základní tábor! Jsme tady, kluci!
Zvládneme to.
Jsem děsně natěšený.
Nikdy jsem se tak netěšil na podělaný lezení.
Vítejte zpátky!
Překvapení, hajzle!
Jsem zpátky!
Vítej zpátky!
Jak bylo v Káthmándú? Provětral ses?
- Jasně! - Fakt?
Už žádná smůla. Mám dobrou náladu.
Budeme lézt jako titáni. Jsme v cílové rovince.
Musíme prostě jen vylézt 2 200 metrů.
Nic mě nezastaví. Mířím na vrchol, tím jsem si jistý.
Jsem si jistý sám sebou.
Ze základního tábora míříme do tábora 1.
Pak přijde tábor 2, kde strávíme noc.
Ve 2 ráno se probudíme a přejdeme do tábora 3.
Posledním krokem je vrcholek.
Sakra, stoupáme na nejkrásnější horu v Himalájích.
Nevím, jestli vám to dochází.
Ama Dablam.
Uvidíme, jestli je někdo vzhůru.
Jo, je vzhůru, všichni jsou.
- Cos říkal? - Jsi v pohodě?
Jak ti je?
Vyspal ses dobře?
Jo. Dnes je ten velký den.
- Velký den! - Jdeme na to!
ZAČÁTEK VÝSTUPU
Dorazili jsme do tábora 1. Páni! To byla dřina.
Fakt dřina.
Nedělají si srandu.
Trvalo nám to čtyři a půl hodiny.
- To je hodně. - Jo.
Mentálně je to dřina, pánové.
Tímhle to nekončí.
Teď se dostaneme do tábora 2.
POKRAČOVÁNÍ VÝSTUPU
- Tohle je lezení. - Jo.
- Je to strmější než Matterhorn. - Jasně.
- Jde mi to, nebo ne? - Jsi dokonalý.
Dorji má na zádech 30 kilo. A je nemocný!
Kolik máme my? Deset?
15 nebo 20.
Vydrží ta skála?
No tak.
Koukej, jak jsme vysoko!
To je hodně vzduchu.
Nikdy jsem tolik vzduchu neviděl.
Je to hodně vzduchu.
ŽLUTÁ VĚŽ
- Jsi Švýcar? - Jo.
Narazíme na odběratele i na Ama Dablam.
- Dostali jste se na vrchol? - Jasně.
- A? - Dnes ráno.
Když jsem viděl tvoje storíčka a Mathisovy,
že sem polezete,
říkal jsem si: „Do prdele!“
Všichni hateři říkají, že Everest je stroj na turisty.
Všechno, co jste zažili před Everestem, bude tisíckrát horší.
Je tam dál něco ještě horšího?
Po táborech 2 a 3 je to mnohem těžší.
Ale není to takhle strmé?
Ale je! Je to nekonečné, ale je to jen sníh.
Z tábora 2 je to nonstop stoupání až k vrcholu.
To mě uklidňuje.
Jsi v pořádku?
Nedá se tu odpočinout!
Jo, je to příliš těžké.
Seru strachy.
Jo!
Tábor 2!
Tábore 2, jsme tady.
TÁBOR 2
Co sakra dělám na posraný skále?
Kdo ví, jak vysoko a v závěsném stanu?
Jo, visí.
Tenhle stan je ikonický.
Je to tak.
Tři se tam snad vejdeme.
Je to krásný.
Neuvěřitelný!
Fakt krásný.
Samy Inèsovi, slyšíš?
Dostal jsem se do tábora 2.
Brzy půjdeme spát. Najíme se a půjdeme spát.
Jaká je morálka? A co únava?
Jsem v pohodě, nemůžu to vzdát.
Vidím vrchol, ale pořád je daleko.
- Je to těžký. - Opravdu?
Jo.
Je to těžký, ale dočasný. To přejde.
Musíme to vydržet a…
zvládneme to.
Funguje ta láhev na vodu v 6 000 metrech?
Jo, vážně funguje.
Je tam horká voda.
Doufám, že to zvládnu.
Samozřejmě. Jsi na 6 000. Zbývá 800 metrů.
Není důvod, proč bys to nezvládl.
Osm set metrů.
Ani ne, jen 700.
Sedm set.
Nemůžeme to vzdát.
Jo, nevzdáme to.
Teď je 2:30.
DALŠÍ DEN
2:30 ráno.
Pomalu vystoupáme na vrchol.
- Spal jsi dobře? - Jo.
Nespal jsem, oči jsem nezamhouřil.
Já taky ne.
Málokdy jsem tak nervózní z dosažení vrcholu.
Ale stejně musíme vyrazit, musíme vydržet.
Když se zaměříš jen na stěžování, nikdy to nezvládneš.
Takže pokračuj a mlč.
POKRAČOVÁNÍ VÝSTUPU
Nemám žádnou energii. Nechápu to.
HOUBOVÝ HŘEBEN
Stoupáme do tábora 3.
Uděláme velkou přestávku, velkou pauzu.
Vychází slunce. Trochu se to změní.
Tohle je vždycky to nejtěžší. Konec noci, východ slunce.
TÁBOR 3
Tohle je na hovno.
Vyrazili jsme před čtyřmi hodinami.
Jsme teprv v táboře 3.
Neušli jsme ani polovinu toho, co jsme měli.
Je nám blbě.
To je ten covid.
Tohle jsem ještě neviděl. Už od rána lezeme po stěnách!
Nedělali jsme to všechno jen tak.
Musíme se snažit mít jasnou mysl. Jinak jeden druhého zabijeme.
Zbývá ještě podělaných 500 metrů.
Navíc tak strmých.
Proč nám došla energie?
Je to hrozný pocit. Na hovno.
Kurevsky otravný!
Fakt jsem tam chtěl vylézt.
Vidím, že postupujeme moc pomalu.
Nahoru se nedostaneme ani náhodou.
Nemáme energii ani tempo, abychom se tam dostali.
Je to hrozně frustrující.
AMA DABLAM - ZÁKLADNÍ TÁBOR
Jordan Mathisovi. Nějaké zprávy?
Jordan chce novinky.
Mathis Jordanovi. Jsme vyčerpaní. Asi jdeme dolů.
Nahrál jsi tátu v restauraci, aniž by o tom věděl?
Říkal jsem si, že bych měl.
Až budu mít potíže,
až budu potřebovat motivaci, poslechnu si to.
Dám si to do uší a připomene mi to, co mi řekl.
- Jsem tvůj táta. - Žádný strach.
Už nejsi dítě.
Přestaň říkat „neboj“.
Vždycky se budu o tebe bát. Tvoje matka taky.
Chtěl jsem vědět, jestli mi věříte nebo ne.
Vidíš, jak daleko jsi došel?
Myslíš, že mám pochyby?
Když tě slyším, mám takový dojem.
Musím to zkusit.
Chápeš, co děláš?
- Uvědomuješ si, jaké máš štěstí? - Ne.
Měl bys. Všechno, co děláš ty, jsme my nezkusili.
Jen říkám, abys byl opatrný.
Abys vnímal své tělo.
Když ucítíš, že je to ono, jdi do toho.
Tak pojď.
Seru na to, zkusím to.
Seru na to. Jdeme do toho.
Nevylezl jsem ty 2 000 metrů, abych se tady zastavil.
To ti říkám.
Když zvládneme sto metrů, fajn.
Jdeš za mnou?
- Mám jít za tebou? - Jo.
Pomalu.
- Myslíš, že to zvládneme? - Jo.
Zvládneme to, kamaráde.
Hej, zvládneme to.
Probereme se a zvládneme to.
VÝSTUP NA VRCHOL
Jsem na tebe pyšný.
Při každém kroku vzhůru jsme s tebou.
VRCHOL
Dokázali jsme to. Já to kurva dokázal.
Já to dokázal!
Já to kurva dokázal!
Do prdele práce!
Neúspěch je pokaždé děsivý.
Uvnitř se stresuješ.
Máš strach.
Když tam ale vylezeš, je to skvělý pocit!
Je to tak kurevsky krásný.
- Díky, kamaráde! - Není zač.
- Jsi v pohodě? - Jo.
Zvládli jsme to společně. Mathis se blíží.
Jo!
Zvládli jsme to! Vrchol!
- Vrchol! - Vrchol!
Parchante! Dokázali jsme to!
Dokázali!
Vážně jsem nemyslel, že to zvládneme.
Ke konci jsme tomu nevěřili, ale dokázali jsme to.
Nikdy nic nevzdávej.
Zasloužíme si to.
Manishi, člověče!
Dokázali jsme to.
A to už jsme to chtěli vzdát.
V táboře 3 jsem myslel, že je po všem.
To kurva jo.
Bez něj nevím, jestli bych došel na vrchol.
Tlačil nás dopředu. Jen si říkal:
„Lezu, je mi to u prdele.“
„Jsem tu už 20 dní,
„vylezu na tuhle horu a vracím se do Paříže.“
Upřímně tomu nemůžu uvěřit.
Upřímně bych jinak neměl duševní sílu pokračovat.
Tomu říkám návrat!
- Jsi v pohodě? - Teď už jo.
Teď je na řadě Everest.
Je na řadě!
ZPÁTKY V ZÁKLADNÍM TÁBOŘE
- Vrchol! - Vrchol!
A vrátili jste se ve stejný den.
Do prdele, jsou tu Švýcaři?
Jsou tady. To si nemůžeme nechat ujít.
Ahoj, chlape.
Mám šílenou historku.
Mám už dva dny hemoroidy. Hrozně to bolí.
Mám z toho… Mám zadek v jednom ohni.
Strašně mě to bolí. Musím to vyřešit.
Vylezl jsem na Ama Dablam s hemoroidy. Neuvěřitelné, co?
Vypadáme příšerně.
Vážně jo.
Nechápu, jak jsme to dokázali.
To říkám pokaždé, když někam vylezu.
Ale teď jsi mě ohromil.
Kdyby bylo na mně, desetkrát bych se už otočil.
Pro mě to v takové výšce už vůbec není…
Nejsem šerpa.
V Himalájích jsem byl předtím dvakrát.
Máš radši technické lezení v Alpách.
To je spíš moje vášeň. Jsem v tom lepší.
Tam si uvědomuju, že je to duševní záležitost.
Mysleli jsme, že je po všem, ale uvědomil sis,
že už jsme vylezli 800.
To je přesně to výškové prostředí.
Musíš přijmout, že budeš trpět.
Posledních 200 metrů bolí.
Čeká nás vyšší cíl. Bude to bolet ještě víc.
- Jasně. - Možná ne vertikálně,
- ale co se kyslíku týče… - Jasně.
Pět.
Čtyři.
Tři.
Dva.
Jedna.
Hej, týme!
Všichni.
Dnes bude nové video.
Nové video.
Po měsíci bez YouTube jsem to musel dohnat.
Všechno v pořádku?
Máme tu Inoxtaga!
Jdeme na to!
Kdo přežije jako poslední?
Každý musí zkontrolovat čtyři vozidla.
Neuvěřitelné, ale cílem hlídky je dostat se ven.
Jdeme dál. Michou vysílá živě.
Inox streamuje!
- Jak je? - Skvěle!
Je něco po druhé ráno. Natáčím zítra v 9:00.
Inoxi!
Dělám si starosti.
Inès tu není a zdá se, že toho dělá moc.
Jsem jako otec, který si dělá starosti.
Žije tolik životů najednou. Bojím se o něj.
Souhlasím.
Co se vrátil z Ama Dablam, je úplně vyčerpaný.
Je duševně vyhořelý, unavený.
Není v pořádku ani fyzicky, ani mentálně.
Zhubl osm kilo.
Přišel jsem o všechny svaly.
Jsem štíhlý, všechno jsem shodil a vypadám jako Inès z roku 2013.
Potřebuje se teď zase dostat do kondice.
Jsou tu všichni?
Jsem Subway Surfer. Snažím se držet krok.
Potřebuju, abys šel se mnou.
Jsem kurevsky unavenej.
Jsem vyčerpaný, nezvládnu to. Nejde to.
Jakmile něco dokončíš, objeví se něco jiného.
Tohle je na hovno.
Nevydržím dalších 30 minut v přímém přenosu. Jsem kaput.
Jsem přesycený!
Je toho na mě moc.
Kývnul jsem na příliš mnoho věcí, které teď musím dělat.
Musíme upravit nápady, model, celý projekt.
Ale ty máš poslední slovo.
Já jen, že jsem…
Působím jak rozmazlené dítě. Je to otravné.
Přestaň!
Ale i když točím pěkný video,
říkám si: „Kurva, mám toho moc.“
Můžeš být nešťastný z natáčení.
Jsem rozmazlený dítě.
Lidi dřou, vstávají v 6 ráno
a jdou spát v 8 večer.
A já si stěžuju, protože mám každý večer živě a každý den natáčení.
Jsem rozmazlený dítě.
Myslíš, že máš závazky…
Bojím se, že zlenivím.
Protože teď dělám věci, který tak miluju,
to, co jsem dělával dřív, už nemiluju.
Miloval jsem videa, kde trávím 24 hodin v autě.
Ale už to tak není. To už mám milionkrát za sebou.
Chci přemýšlet o Everestu.
Jestli mi tahle zkušenost nezměnila myšlení…
Vylezl bych na vrchol, ale jako u každého jiného projektu
bych řekl: „Dobře, vrchol jsem zvládl. Co bude dál?“
Je to to nejhorší selhání.
Musím být nový člověk.
Vezměte si Inèse na začátku projektu
a toho na konci. Jsou to dva různí chlapi.
Ať už to vidí ostatní, nebo jen já.
Kdybych se nezměnil, byl by to jen další projekt na seznamu.
Co se z toho dá usuzovat?
Myslím, že dělá příliš mnoho věcí najednou.
Ze života youtubera a sportovce začíná vyšilovat.
Říkám mu: „Musíš se rozhodnout.
„Nemůžeš dělat všechno se stejnou intenzitou a všechno mít.
„Soustřeď se na přípravu, nebo se soustřeď na jiné plány.“
Posílám hlasovku, protože se mi moc neozýváš.
Nevím, co se děje, ale začíná to být trochu naléhavé.
Ale teď není čas chovat se jak pitomec.
Sereš na všechno, čeho jsme tenhle rok dosáhli.
Víš, že tohle jsme si neslíbili.
Na začátku jsme si řekli: „Tenhle rok chceme takovou přípravu.“
Dokázal jsi, že se posouváš,
a teď děláš úplný hovno.
Teď se musíš plně soustředit
na tenhle projekt, na poslední cílovou rovinku.
Jestli je trénink moc těžký, něco si najdi.
Pusť si nějakou hudbu, ale nevzdávej to.
Takže chci, abys přestal se vším kromě cvičení.
Tvá jediná priorita je teď cvičení, tvoje zaměstnání.
Tak se prober.
D-0
To není možný. Ještě to nemůže být rok.
Čas tak rychle neběží.
Šest měsíců mezi Ama Dablam a současností
nemohlo uběhnout tak rychle.
Jdeme na to.
Čas je šílený.
Lézt na Everest je těžké už teď.
Výzva musela být ještě těžší.
Neberu si telefon, nechávám ho ve studiu.
Nikdo mi tu nevěří. Nechávám tady telefon.
- Nebereš si telefon? - Ne.
Kámo, jsi úplně odpojený.
Soustřeď se na cíl.
Nesnaž se mě přesvědčit. Neberu si ho.
Mathis mi nevěřil.
Řekl: „Ne, to neudělá. Dělá to pro kamery.“
Neberu si telefon. Je to divný pocit.
Už jsem po něm chtěl sáhnout. Je to tak.
Mám tam jen pas.
Nashle, studio. Tohle je naposled.
Tohle je šílený. Po roce nadešel čas.
A teď odjíždíme na desetidenní trek kvůli aklimatizaci.
1. DEN - NAMČE 3 440 M N. M.
2. DEN - NAMČE 3 440 M N. M.
3. DEN - PANGBOČE 3 985 M N. M.
4. DEN - DINGBOČE 4 410 M N. M.
5. DEN - DINGBOČE 4 410 M N. M.
6. DEN - NANGKARTŠANG 5 083 M
Necítím se dobře.
Zase onemocním.
Ale je to normální, to je ta nadmořská výška. Přejde to.
Znám své tělo. Dejte mi 24 hodin.
8. DEN - ČUKHUNG RI 5 546 M N. M.
Můžete mě nakazit všemi nemocemi světa,
stejně polezu nahoru.
9. DEN - LOBUČE 6 119 M N. M.
10. DEN - EVEREST ZÁKLADNÍ TÁBOR
- Mathisi! - Ano, pane.
Základní tábor na dohled!
ZÁKLADNÍ TÁBOR NA EVERESTU - SAGARMATHA NEPÁL, HIMALÁJE - 5 364 M N. M.
To je město.
Jo, je to v pohodě. Není to tak zlý.
Úžasný! Tohle je základní tábor.
Tady je.
Slíbil jsem jedno:
„Ať se stane cokoli, sejdeme se v roce 2024 na úpatí Everestu.“
Slib splněn. Udělal jsi, co bylo třeba, je to krásný.
Nic jsi nevzdal.
Nevzdali jsme to za celý rok.
Celý rok jsi to nevzdal.
Lituješ něčeho?
Ani náhodou. Nejlepší rozhodnutí mého života.
Cítím se teď tak dobře. Jsem šťastný.
Díky, že jsi se mnou.
Nemáš zač, dělám to rád. Zvládneme to.
Máme úžasný tábor! Jsem tak šťastnej, že jsme tady!
Sluneční brýle na vrcholu.
NAMČE ZBÝVÁ 7 DNÍ
Čau, Manishi!
Aklimatizace pokračuje.
- Manishi! - Jo.
- Jsi fanoušek basketu? - Jo.
Já velký. Dřív jsem hodně hrál.
- Byl jsi v týmu? - Jo.
Reprezentoval jsem Nepál v roce 2011
v Rimini v Itálii.
Je to bývalý šampion.
Pocta Kobemu Bryantovi.
Nakreslil si na boty Kobeho Bryanta.
- Je vybavený. - Bude to pro Kobeho!
Mám pro něj překvapení. Ještě to neví.
Jaký máš životní sen?
V tuhle chvíli je to
vylézt na vrchol Sagarmathy, Everestu.
- Máme stejný sen. - Jo.
Jdeme do toho.
Něco jsem Manishovi slíbil.
Loni se nezvládl dostat na vrchol.
Zastavil se v táboře 4,
protože klientovi došel kyslík a nemohl s ním na vrchol.
Řekl: „Zůstaň tu, nahoru nemůžeš.“
Slíbil jsem mu, že vyleze s námi.
Všichni tam s námi vylezou.
Bude dost místa pro všechny. Vylezeme tam spolu.
A Sonam taky.
Je z údolí Langtang.
Bylo to zemětřesení v roce 2015?
Celá jeho vesnice se zhroutila.
I jeho dům.
Celý tvůj dům?
Chvíli nepracoval,
aby pomohl rodině dům znovu postavit.
Když jsem složil průvodcovskou zkoušku, často jsme se bavili s Nepálci.
Sonam měl jít s námi,
ale nemohl, protože musel pomoct své rodině budovat vesnici.
Museli jsme dům znovu postavit, aby byla moje rodina v bezpečí.
Pak jsem mohl zase chodit na expedice.
Rádi spolupracujeme s vaším týmem.
Jste mnohem lepší než mí klienti začátečníci.
Někteří klienti ani nevědí, jak nasadit mačky.
Do prdele!
Dokonce jsme někomu museli nasazovat boty.
Cože? Tomu nevěřím.
Někdy chtějí čůrat
a řeknou, že necítí ruce,
tak musíme rozdělat…
Ne, tomu nevěřím.
- Ani náhodou. Fakt? - Jasně.
Někdy máme staré klienty, tak s tím souhlasíme.
Pomáhají lidem chcát. Drží jim péro, aby mohli čůrat.
To je vážně extrém.
Tendi!
Pathane!
Milane!
Samo!
Sami všechno neuneseme.
Tito nepálští nosiči nám pomohli do základního tábora.
Teď se vrátí dolů. Končí.
Jestli se dostaneme nahoru, je to částečně díky nim,
protože jsou to stroje.
Jsi nejlepší.
Popřejte mu v komentářích hodně síly.
Jsou nejlepší z celých Himalájí.
Myslíš, že zvládneme vrchol Everestu?
Ne.
Je to jen hloupé děcko. Zvládneme to.
Myslím, že je to nemožné.
Jak se tam dostaneme? Je to moc velké.
Páni.
Everest je na úplně jiné úrovni než to, co jsem zatím zvládl.
Projdeme čtyři tábory s velkými výzvami na každém kroku.
Začneme Ledopádem,
jednou z nejnebezpečnějších částí výstupu.
Přejdeme po ledovci s trhlinami
a obřími seraky, které se mohou kdykoli utrhnout.
Nad táborem 1 přejdeme obrovské trhliny
a Západní kaňon, údolí obrácené ke slunci,
kde mohou teploty nebezpečně stoupat.
Nad táborem 2 budeme muset čelit příkrému svahu Lhotse,
abychom dosáhli tábora 3 a 4.
V tu chvíli vstoupíme do Zóny smrti.
Nad touto nadmořskou výškou postupně umíráte.
V těchto extrémních podmínkách
se pokusíme dostoupat k vrcholu Everestu
na strmém hřebeni s několikakilometrovým srázem na každé straně.
Mentálně se připravte na Everest.
Nepředstírám sebevědomí sám před sebou.
- Nejde mi to… - Nemůžeš moc pochybovat.
Musíme věřit a brát to s přípravou vážně.
A to stačí.
Louis bude s Manishem natáčet. Navíc na Everestu byl už loni.
Pro naši expedici je úžasným přínosem.
Jak je to daleko na vrchol od Jižního průsmyku?
Trvalo nám to asi 10 hodin.
To není tak dlouhé. No…
Ale je.
To je výstup na Matterhorn a zpátky, jen od tábora 4 po vrchol.
Proto říkám, že je to dlouhé.
V základním táboře zůstaneme měsíc, abychom se aklimatizovali.
Musíme počkat na správnou chvíli,
až bude počasí dostatečně příznivé na výstup.
Je to jednou ročně, nesmíme to propásnout.
Měl bych vám ukázat, kde budeme měsíc bydlet.
Vítejte v základním táboře!
Je to miniměsto přímo na úpatí Everestu ve výšce 5 200 metrů.
Za posledních 50 let se hodně rozvinulo.
Je tu spousta problémů, znečištění, přelidnění…
Zrovna teď je základní tábor čistý,
ale nahoře to musí být horší a to uvidíte.
Ale jak mě Mathis učil, musíme horu zanechat tak,
jak jsme ji našli.
Odpadky si odneseme a na hoře nic nenecháme.
Zatím budeme čekat v táboře.
Vítejte u mě doma.
Tohle je můj domov v základním táboře.
Tady spím každou noc s krásným spacákem do -40 °C.
A uvnitř mám deku, abych byl v teple.
Počkejte, uklidím to.
- Ne, to jsou chcanky. - Je mi z tebe zle.
Jsou to moje chcanky.
Vyčůral jsem za jednu noc litr.
To je zatím můj rekord tady.
V noci musíte čůrat, protože tady nahoře hodně pijete,
ale nechcete jít ven, protože je tak chladno,
tak vezmete láhev a čůráte. Znáte to.
Musím ji vylít.
- Sáhl jsi mi na čůrání. - To je nechutný.
Moje láhev na vodu kvůli hydrataci ve velké nadmořské výšce.
Tady mám svou hygienickou taštičku.
Ústní vodu, kartáček na zuby a péči o pleť.
Používám hydratační krém, protože tu pálí slunce.
Když si ho dáte na obličej, budete na vrcholu.
Jistě.
Na vrcholu.
Pěkný!
Asi si říkáte, kde mám záchod.
Ano, v noci čůrám do láhve. A když není noc?
Je tam někdo?
Tady je trůn.
Kadíte a spadne to do modrého kbelíku. Když je plný, zavřou ho,
odnesou ho z údolí
a nechají ho na úpatí hory.
Čau, Mathisi!
Snažím se poklidit, protože je tu trochu nepořádek.
Snaha se cení.
- Dochází mi dech. - Cože?
- Dochází mi dech. - Měl taky mít natrénováno.
Do prdele!
Je to režisér dokumentu.
Bez tréninku přijel točit do základního tábora.
Podívejme, kdo je tu.
Podívejte na ten outfit!
Páni!
Co je to za hudbu?
Nejsem aklimatizovaný.
Nemám energii. Což mi připomíná, že kuchyň je tady.
Kuchař je na nás už dobu hodný. Budeme na něj taky hodní.
Francouzský sýr. Chceš ochutnat?
- Dobře. - Tak jo, běž.
Tomme de Savoie, můj oblíbený sýr.
Ten sýr přežil cestu z Francie?
Páni.
Do prdele.
Mňam!
Normálně tak nevypadá.
Voní to jako… Asi se pozvracím!
Podívejte, jak je ten sýr ošklivý!
- Do toho, zkusím ho. - My taky.
Počkat.
Už se trochu ohřál, ale vypadá dobře.
Panebože! Je vynikající!
- Je to dobré, nebo ne? - Je.
Francie! Ano!
- Chutná? Je to dobrý? - Jo.
Je to dobrý, nebo ne? Ano, je.
Oheň!
Můžeme probrat, které datum je pro výstup lepší.
Modlím se, abychom uspěli. Žádná zranění, žádné problémy.
Zkusíme finální výstup 18.
Takže za tři dny vyrážíme.
Počasí je velmi dobré.
Pokud myslíte, že je dobré, věřím tomu.
- Dnes večer nám šerpové dovezou… - Kyslík?
- Jak moc tam bude rušno? - 18. tam bude méně lidí.
- Fajn. - Jo.
- S plánem souhlasíte? - Jasně.
Zrovna se můžu posrat strachy.
Domluveno. Díky, Subashi, díky, týme.
Už přišla ta chvíle. Dlouho očekávaná chvíle.
- Jeden rok… - Minimálně.
A teď zbývají tři dny.
Zavolám meteorologovi a zeptám se:
„Šerpové říkají 18. Co myslíte?“
Protože mám takový pocit, že…
Nevím, jestli je dobrý nápad vyrazit 18.
Sobota 18., hezké ráno a pak sněhové přeháňky.
Větrné odpoledne až do večera. V noci mlha ve všech nadmořských výškách.
Nechci lézt na Everest a nic nevidět.
Když jste nahoře, chcete vidět dolů.
Jediné, na čem záleží, je převládající vítr.
Pak, když bude mlha…
Chci dojít na vrchol, kde všechno uvidím.
Pro mě je větší problém počet lidí na trase.
To je moje fobie.
Trochu se to vymyká kontrole.
Nechci být pesimista, ale…
Nechci čekat ve frontě.
Nikoho tam nechce, žádná mlha, ani vítr.
Na Everest lezu jednou v životě.
Nepřijel jsem se podívat jen na vrchol Everestu.
Neměl bys na sebe tolik tlačit.
Jinak tam nikdy nedojdeš.
Řekneš: „Bude tam moc lidí, silný vítr.
„Bude mlha.“ To budeš čekat další tři roky.
Nemám zkušenosti, abych věděl, co máme teď udělat.
Věřím týmu.
V základním táboře nás čeká 400 na správné počasí,
a to jsou ty davy.
Vidíte na sítích fotky a všechno ostatní
s těmi obřími frontami.
Jednou za rok je čtyř- nebo pětidenní období bez větru.
Všichni horolezci polezou přesně v tu dobu.
Bojíme se, že uvízneme v zácpě.
Mám stažený žaludek.
Tohle budeme potřebovat na závěr stoupání,
protože ve vzduchu už není kyslík.
- Tohle je naše přežití. - Jo.
Je to šílený.
Testujeme kyslíkovou masku, jestli všechno funguje.
Teď dýchám kyslík?
- Ne, ještě to není zapnutý. - Aha.
- Tlak. - Jo.
- Tudy prochází kyslík. - Jo.
- Brní mě v břiše. - Jako mravenčení?
Co to kurva je?
Cítíš to okamžitě.
Vidíš, kolik mám energie?
- Nikdy jsem to nezkoušel, tak nevím. - Počkej, zkus to. Budeš v šoku.
Nemáš pocit, že se ti snadněji dýchá?
Necítím mravenčení.
- Necítíš se teď dobře? - Jo.
- Cítíš se líp! - Opravdu dobře.
Je to tak jiný. Je to kurva velká změna.
Když to budeš mít na zádech celý výstup, budeš vypadat takhle.
Vydržíš pět hodin.
Kyslík je úžasná výhoda.
Někteří to zvládnou bez kyslíku a to smekám,
protože Everest bez kyslíku je hrdinství.
Bez kyslíku je to stokrát těžší.
Opravdu stokrát těžší.
Já myslel, že je to vrtulník. Ale je to lavina.
Vypadá to na velkou. Není to daleko.
Lavina není od nás tak daleko!
Do prdele, pořád se blíží. Pohybuje se.
Seraky se rozpadají.
Nesmíš být pod ním, až budeme nahoře.
Bude lepší, když to spadne dnes, ne zítra.
- Mathis mi dal tohle. - Když je velká zima,
nespálíte si hrdlo vzduchem, co má -30 stupňů.
Když máte tohle, pomáhá to uchovat
- vlhkost a teplo v krku. - Nebolí mě z toho v krku,
tak s tím půjdu do tábora 2.
- Zítra. - Jo.
Kurva, seru strachy.
Ve dne, v noci slyšíme padat bloky ledu.
Trochu mě to znervózňuje, ale to půjde. Není důvod to nezvládnout.
Jo, jsi v pohodě?
Chybíš mi.
Už je to moc dlouho.
Dostáváš nějaké zprávy?
Před měsícem a půl jsem nechal telefon v Paříži.
Mathis mi dal svůj, abych ti zavolal.
Nejlepší je zůstat offline a soustředit se na Everest.
- Zítra vyrážím. - To je šílený!
- Jak dlouho to bude trvat? - Čtyři dny. Od zítřka!
Dej do toho všechno a zvládneš to. Je šílený, čím procházíš.
Užívej si to. Jako vždy si zachovej ducha Šonenů.
Tvá síla je ve tvé mysli.
Rozhodl se správně. Už je to rok, co jsme začali trénovat.
Na přípravě tohoto projektu tvrdě pracuje.
Rok přípravy se může zdát krátký,
ale je do toho zapálený. Je mimořádně disciplinovaný.
Věnoval tomu celých 360 dní. Na nic jiného nemyslí.
Změnil stravu a trénuje.
Odpovídá to 5, 6 letům přípravy.
A dnes je ve vrcholné formě.
Nemůžu se dočkat.
Kvůli čtyřem dnům lezení jsem rok makal.
Ví, jak lézt, věří vybavení,
ví, jak se vázat, ví, jak lézt s lanem.
Rozumí bezpečnosti a rychlosti.
Jsem hrozně ve stresu.
Před odchodem se vám obrací žaludek.
Bude to dobrý. Doufám.
Nejdůležitější je vrátit se živý.
Nebo se vůbec vrátit.
Jsi blázen, že do toho se mnou jdeš. Pořád je to riziko.
Riskuješ. V horách je to tak vždycky.
Je to hodně věcí najednou.
Všechny zkušenosti, které jsi získal, se teď zúročí.
Inès mě ovlivnil, jeho způsob práce, jeho energie.
Je velmi inspirativní.
Ke konci jsme tomu už nevěřili.
Oba jsme díky tomuto projektu vyrostli.
Jsem šťastný, že jsem tu dnes s tebou a že jdeme na tenhle vrchol.
Ještě než půjdu nahoru,
chci poděkovat všem, kdo mě podporovali
a fandili mi. Slýchával jsem:
„Hodně štěstí na Everestu“. Trvá to už rok.
- Hodně štěstí. - Díky.
8 800 metrů, jasně.
Jo, i on mě povzbuzuje.
Než půjdu nahoru, chci všem poděkovat. Děkuji všem těmto lidem,
celému týmu, který ve mě a v projekt věřil.
Děkuji také těm, kteří mě kritizovali. To mi pomohlo pochybovat
o spoustě věcí a ještě se zlepšit.
Tuhle neděli v 6:00 budeš nahoře.
Jo, za normálních okolností.
- Budeš opatrný, že jo, synku? - Jasně.
Jsem tu, abych tě povzbudil na výstup a objal po sestupu.
Kdyby se něco stalo, chci ti říct, že jsem měl nejkrásnější život.
- Jak to jde? - Jak tobě?
- Mám dobré zprávy. - Jsi v pořádku?
- Mám dobré zprávy. - Jo?
- Dnes večer vyrážím. - Už je čas!
- Vidíš. - Dnes večer?
Dnes to přijde.
To je skvělé.
Chtěl jsem dát vědět, než vyrazím.
To je od tebe milé, zlato. Moc na tebe myslím.
Nevím, jestli to bude těžké, nevím, jak… Nemám tušení.
- Upřímně, nevím. - Fajn. Neměl bys vyrážet
s obavami. Ber věci tak, jak jsou.
Nesnaž se do něčeho nutit.
Všechno přijde ve správný moment, to je všechno.
Postupuj, pozoruj, poslouchej, klidně dýchej.
19. na mě myslete. Budu trpět.
Myslím na tebe každý den.
Pořád.
Mám tě rád, mami.
No tak, jdeme. Musíme vyrazit.
Teď je řada na nás.
Ať se stane cokoli, nikdy ničeho nelituj.
Ledopád je jednou z nejnebezpečnějších fází stoupání.
Nestabilní ledovec, který se posune o metr za den.
Obří kusy ledu, které na nás můžou kdykoli spadnout.
Dnes přejdeme tohle minové pole, abychom se dostali do tábora 1,
kde dnes přespíme.
LEDOPÁD
Koukej na to.
Je to budova. Když na tebe spadne, jsi vyřízený.
Když pod ním budeš procházet, nezdržuj se tam.
Tak z toho budeš rychleji venku.
Běž! Neměli bychom se zdržovat.
Odteď se začneme cvakat na pevné lano,
protože jsou tu obrovské díry.
Není tam dost…
Co je tohle sakra za díru?
Páni!
- Ty jo! - Páni!
To je děsivý.
- Nejdřív musíme zaseknout hroty. - Jo.
Jo, přesně tak.
- Vidíš? Takhle nějak. - Jo jasně.
Pěkný, Soname! To je ono!
Teď jsme na přechodu, kde je hodně žebříků.
Hroty dopředu.
POKRAČOVÁNÍ VÝSTUPU
- Koukej na ty lidi. - Jaké?
Co to má sakra být?
Neuvěřitelné. Nečekal jsem, že jich bude tolik.
Nemůžu tomu uvěřit.
Na vrcholu to bude konec, ale to budeš mrtvý.
A ty se nemůžeš dočkat.
Tohle jsme viděli na internetu, než jsme dorazili.
A teď to máme kolem sebe.
Protože tahle pasáž je dost technická, musíte do toho hodně dát.
A chvíli to trvá.
Je tam zúžení, takže budeme muset chvíli počkat.
Sakra!
A jsme tu mezi prvními, to je na tom nejhorší.
Za námi to musí být ještě horší.
Páni.
Co se to sakra děje? Neuvěřitelný.
- Tohle je peklo. - Neuvěřitelný.
Je to začátek hororu, katastrofického filmu.
Je to peklo na zemi.
Nad hlavou máme serak. Když spadne, je konec.
- Neboj, viděl jsem to. - Páni.
- Radši se nebudu dívat. - Já taky ne.
Hlavně, koukej.
Sonamovi se pod nohama kdykoli může otevřít trhlina.
Mathis je šílenec. Je to teprve rok, co lezu,
ale to ví. Tohle je jeho rajón. Je v šoku.
Kdyby byli připravení,
kdyby měli správné dovednosti, byli by odsud rychle pryč.
- Bylo by to rychlé. - Přesně.
Až na to, že ani nevědí, jak se cvaknout na lano.
Neumí lézt, ani používat blokant,
neumí nic, takže to trvá každému deset minut.
To je ten problém.
Jak dlouho už pod tím serakem čekáme?
Jsme tu už hodinu. Může to každou chvíli spadnout.
Když se utrhne, bude to pěkná rána.
Je to tu takhle poprvé?
- Ne. - Ne?
- Vždycky je to takhle? - Vždycky.
Dostal jsem nás do pasti. Promiň.
Neboj. Možná jsme moc spěchali.
Zůstaneme v táboře 2.
- Máme ještě šanci. - Jo.
Nahoru s tolika lidma nepolezu.
Nechci přijít o prsty, nechci umřít.
Já taky ne.
Jdeme už šest hodin. Blížíme se do tábora 1.
TÁBOR 1
Tábor 1! První etapa za námi!
Jsem tady. V táboře 1.
Zbývají ještě tři.
Unavený?
- Chci spát. - Už jedeš na rezervu?
Ne, ale chci spát.
Stavíme stan, nafukovací se vzduchem z…
Už tu není moc kyslíku…
Podívej, vrchol Everestu.
Ležím na matraci s výhledem na vrchol Everestu.
Není to krása?
Tábory nejsou z hlediska bezpečnosti moc dobré.
Jo, hlavně teď, kde to jsme? Kde to jsme na sněhu?
- Jsme nad obřími dírami. - Na obřích dírách.
Takové jsem nikdy neviděl.
Každou chvíli se jedna může otevřít.
- Ale jsou jako kaňony. - Kaňony!
Zítra jdeme do tábora 2. Zabere nám to trochu míň času.
V táboře 2 za dvě nebo tři hodiny.
Probudil jsem se do bouře.
Celou noc jsem nespal.
Ahoj!
Takový nepořádek.
Mathis mi teď řekl, že Manishovi je hodně zle.
Manishi!
Jsi v pořádku?
Jak ti je?
Zvracím, ale to je u mě normální.
- Co s tím budeš dělat? - Vezmu si léky.
Půjdeš s námi, nebo se vrátíš?
- Půjdu s vámi. - Určitě?
Ano.
Pokud se o sebe potřebuješ postarat, vrať se.
- V pohodě. - Vyrazíme do tábora 2.
Jsme na cestě do tábora 2.
POKRAČOVÁNÍ VÝSTUPU
ZÁPADNÍ KAŇON
Není to lehké.
TÁBOR 2
Dík! Do prdele!
Dneska jsme udělali velký krok zpět.
Víme, že si v 6 500 metrech neodpočineme.
Je to šílený.
Tohle je kurva jen začátek. Já už nemůžu.
Je to mentálně příliš těžké.
Tohle nemůže být teprve začátek. Už teď trpím.
Skoro nemluvím.
Jakmile překročíte 6 000, uvědomíte si, o co jde.
Jste na jiné planetě.
Není to místo pro lidi.
Jak je Manishovi?
Má výškovou nemoc. Zvrací.
Dává si kyslík?
Dal jsem mu ho.
Určitě se vrátíš.
Jo.
- Jasný? - Jo.
- Vrať se! - Ano.
- Určitě se vrátíš. - Ano, to doufám.
Manishovi je zle. Ještě den tu zůstaneme.
Zítra ráno, pokud bude v pořádku, skvělé, znovu vyrazíme.
- Pokud ne… - Žádný vrchol?
Jo.
Sakra, to je tak otravný.
Jestli mu bude fakt špatně, nebudeme riskovat.
Jo.
Ale já s ním chtěl na vrchol.
Jsem strašně unavený.
Doufejme, že mu zítra bude líp.
Ale je to šílený, protože…
Nevím, jestli to zvládnu.
Je to tak daleko, že si říkám: „Ještě je to tak dlouhá cesta?“
Říkám si: „Zvládnu to vůbec?“
Zvlášť po tom, co jsem dneska tak dostal na frak.
Není to lehké.
Tohle není místo pro nás.
Teď jsme v 6 400.
A všechno to nad námi je ještě horší.
Mám strach, kámo.
Myslím, že se objevil problém.
- Co se děje? - Změnilo se počasí.
- Původně to mělo na 20. vycházet dobře. - Jasně.
- Ale teď předpovídají… - Zapomeň na to.
Ostrý vítr, jo.
Někdo vyráží nahoru teď, aby to zvládli do 19.
Co budeme dělat? Musíme nahoru hned teď?
To nepřipadá v úvahu.
Vzhledem k tomu počtu lidí bych radši zůstal tady.
Říkám vám, že všechen ten provoz je nebezpečnější než vítr.
Mám pocit, že jít tam teď by byla obrovská chyba.
Co myslíš? Chceš teď vyrazit?
Rozhodli jsme se, že s těmi davy bude 20. lepší.
Takže tu můžeme počkat.
Souhlasím, ale určitě tam ty davy pak nebudou?
19., 20., 21., 22. a 23. budou stejné.
Probuzení v táboře 2 po noci na hovno.
Už tu máme slunce.
Čekáme, až slunce zasvítí do stanu.
Ale od včerejška se do stanu opírá jen vítr.
Jakmile vyjde slunce, vrátí se mi dobrá nálada.
- Včera to vážně foukalo. - Jo.
V jednu chvíli…
Ten vítr.
V táboře 2 bývají šílené větrné bouře.
Minulou noc pod námi v nižších táborech odvála tak desítka stanů.
Měli jsme štěstí, ale nespali jsme moc dobře. Foukalo celou noc.
Jak se pořád říká,
počasí je součástí výstupu na vrchol.
To také může způsobit neúspěch při výstupu,
což může mít dopad na celou expedici.
Až se počasí zlepší, budeme připraveni vyrazit na vrchol.
Teď si ale říkáme: „Co tady sakra děláme?“
Zatímco bychom mohli být doma v podělaný posteli
a se sprchou. Páni!
Jsme pitomý, že jsme do toho šli.
Dva blbci ve stanu.
- Kdo se to dnes probudil? - Jsem v pohodě.
- Návrat do formy je… - Je skutečně tady.
- Je to tak. Říkal jsem to. - Jo.
Manish se vrátil!
- Návrat! - Návrat!
Včera večer jsi na tom takhle nebyl!
Říkal jsi: „Dobrou noc.“
Jak ti je, Charlesi?
Tohle je Charles. Přidal se k nám po cestě nahoru.
Chvíli před 11:00 dnes ráno.
Když jsem došel na hřeben, nafouklo se mi břicho.
Bylo mi jasný, že si naseru do kalhot.
Udělal jsem pět kroků a deset vteřin jsem odpočíval.
Udělal jsem dalších pět kroků a málem jsem se posral.
Podařilo se ti neposrat, i když jsi měl sračku?
Došel jsem sem, chlápek mi dal hrnek čaje. Tak jsem si ho dal.
Dopil jsem ho, vyjdu ze stanu a říkám: „Stav nouze!
„Potřebuju záchod.“
Hledal ten malý záchod.
Ukázal mi malý stan, který právě postavili
- namísto záchoda. - To je koupelna?
Ale to je na chcaní, ne?
Jdu dovnitř a stáhnu si kalhoty.
Ale je to tak napůl a úplně jsem si nesedl.
- A pak… - Posral kámen.
- Posral kámen! - Ne, vyjelo to ven.
- Posral ses. - Bomba, člověče.
Ten stan…
Zničil jsem ho.
Chlapi ho právě postavili.
Došel jsem nad plechovku, ještě upevňovali lana.
A já ten stan zničil.
- Pět minut potom, co ho postavili. - Umírám.
Co jsem měl dělat?
Hodinu jsem to tam uklízel.
To je šílená historka.
Umím si představit, jak uklízí vlastní hovna.
Byla tam voda ze záchodu.
Je to dobrý.
Teď, když ustal vítr, budeme moct vyrazit.
Kyslíková bomba. Teď si ji nenasadíme, až o něco později.
Bomba je připravená.
Čeká nás 700 metrů stoupání, než se dostaneme do tábora 3.
Zítra ráno tábor 3. Zítra večer tábor 4.
Zítra večer vrchol. Jdeme na vrchol.
Panebože, vrchol.
Když na to myslím, jsem tak šťastný.
Už zítra!
Vrchol! Zítra večer!
Vrchol!
Teď mám pocit, že zvládnu tábor 3.
Potom už nevím, uvidíme.
Každopádně v táboře 3 nebude žádný odpočinek.
Pokud jste v táboře 3 v pohodě, nemáte na výběr.
Jakmile se dostanete do tábora 3, není cesty zpět.
Nebude to lehké, ale proto jsem tady.
Vím to.
- Teď je řada na nás. - Už žádné výmluvy.
Už žádné zpomalování. Tohle je cílová rovinka.
Jsem trochu nervózní.
Nahoře jsou poryvy větru.
Je to tady! Jdeme na Everest.
POKRAČOVÁNÍ VÝSTUPU
Tohle je jen začátek.
A už teď je to těžké.
Žádný spěch a dostaneme se na vrchol.
Když půjdeme jako králík, na vrchol nevylezeme.
Žádný vrchol. To jsou muka.
Snažím se nemyslet na to, jak je to těžké.
Každý krok mě přibližuje k cíli.
Lavina!
To nic, nemáme ji na své straně.
ÚBOČÍ LHOTSE
Do tábora 3 jdou davy. Dej si kyslík, bude ti líp.
Musíme si pospíšit, odpoledne přijde špatné počasí.
Cítím ten kyslík.
Odteď budu mít kyslík
až do konce. To je 48 hodin.
Ty krávo!
Je tam obrovská díra!
Moc se nepřibližuj, je opravdu hluboká.
Udělej velký skok, jo?
Tábor 3!
TÁBOR 3
Dobrá zpráva je, že jsme v táboře 3.
Špatná je, že jsme v 7 000 metrech.
Je to drsný.
Můžeme oficiálně říct, že tohle je náš výškový rekord.
Jsme nad 7 000 metry.
Jsme na 7 000.
Další krok je 8 000, a pak už vrchol.
Jak jsem se sem dostal? Nevím.
Ale včera večer byly nahoře mraky
a v táboře 4 byl silný vítr.
Hodně lidí se vrátilo.
Doufáme, že zítra to nebude to samé.
Problém je, že to bude víc lidí zkoušet znovu.
Spousta lidí, kteří se dnes vrátili, to zítra zkusí znovu.
Tak uvidíme, co se bude dít.
Jak ti je?
Jsem v pohodě. Urvaný.
- Jsme tady! - Jsme kurva tady!
Čas použít kyslík. Čekali jsme na to a teď jsme tady.
Celý tenhle rok závisí na dvou dnech,
zítřku a pozítří.
Seru strachy.
Probouzíme se v táboře 3.
Probuzení do drsné reality.
Dnes ráno hodně fouká.
Čeká nás dlouhý den, jdeme do tábora 4.
Tam si chvíli odpočineme a vyrazíme na vrchol.
- Co se děje? - Chybí dvě lahve.
Kde byly ty lahve? Ukradli nám je v táboře 3?
Ano, v noci.
Ukradli nám dvě kyslíkové láhve.
- Ukradli dvě lahve? - Dvě, ano.
Lidi jsou fakt parchanti.
Jsou to asi lidi, co se včera vrátili.
Chtějí se znovu pokusit o výstup, ale nemají dost lahví.
Tak je ukradli nám.
Něco takovýho udělat je hrozný!
Tam nahoře znamená láhev kyslíku přežití.
Nemůžete někomu jinému sebrat kyslík.
V téhle nadmořské výšce ho potřebujete k přežití.
Není možné, aby tohle dělal člověk člověku.
Je to nemorální.
Naštěstí máme záložní nouzové lahve.
Další nepředvídané události už nás nesmí potkat,
protože nemáme zálohy.
Doufáme, že to bude dobré.
POKRAČOVÁNÍ VÝSTUPU
Co se stalo?
Ten chlap přede mnou právě spadl.
- Můžeš vstát? - Jo.
- No tak, vstávej! - Vstávej!
Děkuju.
- Žádný kyslík. - Cože?
Žádný kyslík!
- Už žádný nemám? - Ne.
- Je prázdný? - Ano.
To je vážné.
Dobře.
Máš šerpu?
Ne, co je šerpa?
- Co je s ním? - Našli ho tam nahoře.
Šerpové ho snášejí, aby ho odvezl vrtulník.
Je to hrozné, nemůžu se na to dívat.
Je mi jich líto. Nemůžu se na to dívat.
Právě jdeme do Zóny smrti.
Odteď je to poslední pokus o Everest.
To zvládnu.
Jako vzkaz všem, kteří říkali, že to není možné, to zvládnu.
Abych lidem ukázal, jak si věřit.
Jdu do toho krok za krokem.
Pomalu, ale jistě se dostanu na vrchol.
Budu trpět…
ale zvládneme to.
Nevzdám to.
Jdeme!
Tábor 4!
TÁBOR 4
Dokázali jsme to!
Jsme v táboře 4.
Víš, co nás dnes večer čeká.
Jsem tak kurevsky šťastnej!
Jsme tady, kurva! Nikdy jsme nebyli blíž.
Asi za deset hodin jsme nahoře.
Deset hodin!
Jasně, zvládneme to!
Gratuluju!
Zvládli jsme Ama Dablam a teď Everest.
- Manishi! - Bratře!
Letos jsi to dokázal!
- Zvládneme to. - Letos ano.
My všichni.
Manish to neví, ale když dojdeme nahoru,
mám pro něj dárek.
Ale je tu stanový odpad.
Není tu moc čisto. Všude odpadky.
Jídlo sušené mrazem.
Spousta zbytků stanů.
Znečištění. Realita je taková, že tohle místo je takový extrém
a počasí se ve vysoké nadmořské výšce mění tak rychle,
že se nedají znovu postavit.
Tak tu zůstanou, potrhají se,
což vytváří znečištění, ale není to úmysl.
Ale vždycky se najde někdo, kdo odhazuje na zem odpadky.
Postupně se to zlepší,
protože je tu tlak, aby se hora vyčistila.
Jeden tým právě odešel,
tady měli stan.
Podívejte, co tu nechali. Nevzali si odpadky.
Neodnesli je. Takže zůstanou v horách.
Těžko se na to dívá. Ale záleží na vychování.
Ať už je to v táboře 4 nebo v Paříži,
seberete si odpadky, nenecháte je na zemi.
Nejšťastnější západ slunce mého života.
Do prdele práce.
Jsme tak malí.
Na tomhle světě jsme tak malí.
Vrchol je tam nahoře.
Splním si sen.
Chystám se splnit si sen.
Ten pocit, když si uvědomíte, že to dokážete,
že se tam dostanete… je výjimečný.
Myslel jsem, že se dostanu do tábora 4 natažený jak palačinka.
- Jako mrtvola. - A vlastně jsme v pohodě.
Myslel jsem, že to se mnou bude na hovno.
Nakonec jsem sem došel a jsem v pohodě.
Jo.
Není nic uspokojivějšího, než být připravený.
Jde o vaši bezpečnost.
Musíte mít jasno v tom, co děláte a co se děje.
Chápete všechno, co se kolem vás děje.
To je nejdůležitější. Víte, jak se správně rozhodnout.
- Všechno v pořádku? - V naprostém.
Kdy musíme vyrazit?
Asi tak v 9:00 nebo 10:00.
Kolik hodin na vrchol?
Devět nebo deset.
Devět nebo deset na vrchol?
To záleží na množství lidí.
Je jich tam hodně.
- Hodně lidí? - Jo.
Za 24 hodin bude konec. Celý projekt končí.
Je to děsivé.
Ať se stane cokoli, chci ti poděkovat.
POKRAČOVÁNÍ VÝSTUPU
Takže teď je 21:00. Máme před sebou dlouhou noc.
Žádný vítr, perfektní podmínky. Ale štípe to, je velká zima.
Už je čas!
- Dobře. - Jo.
Jdeme na to!
Vrchol!
Poslední stoupání s celým týmem.
To zvládneme.
Dám do toho všechno. Nevzdám to.
BALKON
Ama Dablam!
Šílený, co?
Je to děsivé.
To je velký sráz. Nečekal jsem, že to bude tak vysoké.
Je to tak strmé.
Přiznávám, že se kurva bojím.
HILLARYHO SCHOD
Do prdele práce!
Tohle nesnáším.
Je tam mrtvý chlap.
Kde? Do prdele!
Kolik roků už tu je?
- Pět. - Pět?
Jo.
Ne, to je šílený.
Do prdele!
Můžu se posrat strachy.
Ne, jsem v pohodě.
Seru strachy.
Je tu moc lidí.
No tak, ještě kousek!
Už tam skoro jsme!
„Dýchej.
„Poslouchej.
„Pozoruj.
„A bude to skvělý výstup.“
My to kurva dokázali!
VRCHOL
Dokázal jsem to, kurva!
Bratře!
Blahopřeju.
Děkuju, Manishi.
Dokázali jsme to.
Sakra, dokázali!
- Tys to dokázal! - Díky, Mathisi.
- Zvládl jsi to. - Děkuju, to je díky tobě.
Taky díky vám.
Bez šerpů bychom se sem nikdy nedostali, nikdy bychom neuspěli.
Díky všem, kdo ve mě věřili, protože…
Mathisi, dokázali jsme to!
Vždycky jsem si říkal: „Jaké to je, být nejlepší?“
Kolem mě jsou všichni lepší než já.
Nejsem tu sám, pomohli mi šerpové.
Nakonec…
jsem to zvládl s kyslíkem,
ale někdo to zvládne bez něj.
Jsou to fakt esa.
Jim je třeba pogratulovat.
Nemusíte být nejlepší, jen se musíte snažit být lepší než včera.
Musíte se snažit být lepší než včera
a musíte začít něco dělat. Musíte…
Musíte přestat trčet před obrazovkami,
skrolovat a žít skrze ostatní.
Jděte ven.
Pokud máte nějaký projekt, pusťte se do něj.
Neposlouchejte ostatní.
Kdybych je poslouchal, nebyl bych tu.
Nebyl.
Neposlouchejte ostatní.
Jestli chcete něco dělat, jděte do toho.
Když to nevyjde, nevadí, něco se naučíte.
Život je stvořen k učení.
Takhle žijeme.
Takhle…
Letos jsem se naučil, co je život, věř mi.
Mám pocit, že žiju.
Nebýt tebe, nebyl bych tady.
Nebýt tebe, taky bych tu nebyl.
V životě neděláš nic sám.
To ne.
A je lepší dělat věci s ostatními.
Děkuji všem přátelům, kteří mě vždycky podporovali.
Děkuju za trénink, Drissi.
Děkuju všem partnerům, kteří jsou tady a kteří ve mě věřili.
Děkuju všem odběratelům, kteří stáli vždycky za mnou,
ať se dělo cokoliv, při všech projektech.
Tohle je náš vrchol, nejen můj.
Jsme všichni spolu.
Rozdělej tu stuhu, je tam překvapení.
„Jsi moje inspirace. Dala jsem ti život
„a ty sám sis dal život svým prvním nádechem.
„Tvoje máma.“
Netroufám si říct rodičům, jak je kurva miluju.
Ale věřte mi, že při cestě nahoru
jsem sral strachy.
Rodiče mám tak kurevsky rád.
Vytřel jsi všem zrak.
Díky, Ila Nuru. Díky, Manishi.
Hele, tohle je pro Manishe. Manishi, blahopřeju!
Dokázal jsi to! My jsme to dokázali!
Blahopřeju! Společně jsme to dokázali.
A teď se vracíme.
Ještě není konec. Musíme se vrátit, jo?
Vracím se.
Bylo to výjimečné a zároveň děsivé.
Se všemi těmi lidi kolem jsem si říkal: „Pořád riskuju život.“
… velký tlak a zaseknutý v 8 000 metrech,
víte, že jste závislý na kyslíku.
Být tak vysoko je děsivé.
Pohyb! Rychle!
Sestupujeme z vrcholu.
Jdeme po hřebeni.
V dálce slyšíme výkřiky.
Pohyb!
Rychle!
Římsa, na které jsme byli 40 minut předtím, se zřítila.
Šest horolezců spadlo najednou.
Čtyři z nich se udrželi.
Další dva spadli až dolů.
Padali celou délku svahu.
Tři tisíce metrů.
Dole zemřeli.
Ale v tu chvíli jsem to nevěděl. Slyšel jsem jen výkřiky.
Jste tam nahoře, máte kyslíkovou masku, nemůžete mluvit,
nechápete, co se děje.
Na Everestu jsem si uvědomil,
že není nebezpečná jen ta hora. Ale i lidi.
Jakmile se objeví technická pasáž a někdo není dostatečně trénovaný,
nahromadí se hodně lidí a je to nebezpečné.
A to se přesně stalo.
SESTUP
Právě jsme našli chlapa, který je na pokraji smrti.
Inès mu dal zbytek kyslíku, co měl.
Takže si teď mění lahev. A dokončí to bez kyslíku.
Náš rychlý sestup…
Dobře, děkuju. Na shledanou.
Teď je řada na mně s vyčerpáním.
To přejde.
Dal jsem mu svou láhev, ale okamžitě cítím ten účinek.
Jdeme už 24 hodin.
SESTUP Z EVERESTU ZÁKLADNÍ TÁBOR
Mockrát díky.
Bylo to psychicky i fyzicky vyčerpávající
ale jsem tak rád, že jsme všichni spolu.
Návrat do reality. Pozitivní energie.
Syn uvidí moje video.
Syn uvidí, že jeho otec
- vylezl na Everest, když mu bylo 22. - Everest ve 22.
Synu, nesrovnávej se se mnou.
Dělej, co máš rád, to je nejdůležitější,
jestli tohle uvidíš.
Možná budeš chtít být karikaturista, kdo ví? To je nejlepší.
NAMČE
KÁTHMÁNDÚ - NEPÁL
To je můj táta?
Mám z jeho úspěchu takovou radost.
Když jsem byl teenager, dělal jsem, co jsem chtěl,
a teď je na řadě on.
Je to trochu divné, protože moje generace
a ta jeho jsou úplně jiné, ale přijal jsem to.
Býval jsem kretén a říkal jsem si: „Já mám pravdu, ne ty.“
Ale dnes jsem trochu otevřenější.
Zvykám si, to je celé. Ale jsem na jeho straně.
Nejsem hloupý, dnešní děti jsou jiné.
Jsou chvíle, kdy je taky musíte poslouchat.
Takže ho budu poslouchat.
D+89
Po Everestu jsem nechtěl udělat stejnou blbost
jako po Ama Dablam.
Nevrátil jsem se do Paříže.
Nezačal jsem znovu točit videa.
Nevzal jsem telefon do ruky.
KUBA - VIÑALES
Potřeboval jsem poodstoupit, odpojit se
a užít si konec tohoto dobrodružství.
Tady jsem odříznutý od světa.
Vy jste právě dorazili, ale já už jsem tu tři týdny,
střídám farmy a pracuju na polích.
Dnes jsme to objeli celé, že?
Řekl jsi mu o zkušenosti z Nepálu?
Jo, tak jsem začal pracovat na jeho farmě.
Den předtím jsem ho navštívil, představil se
a on říká: „Vážně jsi tam vylezl? Pojď ke mně pracovat.“
A já řekl: „Dobře.“ Druhý den už jsme spolu pracovali.
Vstávám v 6:00 ráno, dojím krávy,
sekám listy banánovníků.
Sázím rýži.
Odpoledne mám volno, pěkně na pohodu.
Každý rýžový výhonek, který zasadím, vytvoří jeden až dva trsy rýžových zrn.
Od dnešního rána tady všude jen sázím.
Jsou to jen čtyři pytle rýže.
Je to velmi odhodlaný kluk.
Pracuje neohroženě.
Upřímně, je to tu úžasné.
Nemám telefon, jsem odpojený,
můžu si udělat čas, abych objevil věci, které jsem neznal,
jako na té hoře.
Lezení mě bavilo a budu v něm pokračovat.
Nemám žádné pochyby.
Přiblížil jsem se přírodě, skutečným okamžikům.
Měl jsem pochybnosti, že nežiju dost naplno,
protože můj život byl pořád moc hektický,
natáčel jsem, dělal videa.
Došlo mi, že jsem tu už tři měsíce,
a že jsme jak v Matrixu, šílíme z telefonů.
Teď jsem úplně odpojený.
Telefon je jed, droga.
Samozřejmě můžete být na telefonu.
Je tam spousta skvělých věcí,
ale pak jsme moc často pasivní a nic neděláme.
Skrolujeme ve vakuu a hloupneme.
Taky se do toho počítám, protože jsem takový.
Představte si, že si dáte tolik času na odložení telefonu
a řeknete si: „Taky to tak udělám.
„Začnu se hýbat, budu něco dělat.“
Když jsem byl na úpatí Everestu, podíval jsem se nahoru
a pomyslel jsem si: „To nezvládnu.“ Bylo to tak vysoko.
Říkal jsem si: „To nemůžu zvládnout.“
A myslím, že spousta lidí si tak teď v životě připadá.
Myslím, že mají tak ambiciózní sny,
že si říkají: „To není možné, to nezvládnu.“
I když si myslíte, že hora je příliš vysoká, že se nedá zlézt,
krůček za krůčkem to zvládnete.
Nespěchejte a zvládnete to.
Někdy to bude kurevsky těžký.
Taky jsem něco posral.
Původně jsem nebyl horolezec.
Nikdy jsem na žádnou horu nevylezl.
Ale začal jsem se hýbat.
Říkal jsem si: „Začnu získávat informace
a vylezu na Everest.“
Až na to, že když jsem si řekl: „Vylezu na Everest,“
nemyslel jsem, že to zvládnu.
V tom, co jsem si z toho odnesl, ani o Everest nejde.
Jde o všechno, co jsem objevil, o hory, na které jsem vylezl,
o dobrodružství, o všechny lidi, které jsem potkal.
Vytvořil jsem si životní příležitosti.
To je Kaizen, název dokumentu.
Proto jsem mu dal název Kaizen.
Znamená to „zlepšovat se každý den trochu“.
Krůček za krůčkem
můžete vylézt na ty nejvyšší hory.
Tu otázku jsem očekával dlouho dopředu.
„Co budeš dělat po Everestu?“
Mám před sebou spoustu dobrodružství a věcí, které chci dělat.
A koho zajímá, že to není větší nebo působivější než Everest?
Chci zkusit něco jiného.
Ještě pochybujete?
Nezáleží na tom, kdo jsem já. Důležité je, kdo jsi ty.
A jsem s tebou od začátku tvých dobrodružství,
abys to pochopil.
Ještě to nevíš, ale vyrostl jsi a já jsem na tebe pyšný.
Doufám, že se tím tunelem budeš posouvat, i když na konci neuvidíš světlo,
protože se nepočítá konec, ale ta cesta k němu.
Tvá cesta je tvým příběhem.
Tak ho piš, ať se děje cokoliv, i když je divný.
České titulky Klára Lancová