Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Să trecem la subiect! Domnule Jacek!
Da, părinte!
De ce să vă declarăm nulă căsătoria?
Căsătoria noastră ar trebui anulată
fiindcă am divorțat de foarte mulți ani.
Și…
Małgosia are un soț nou.
Iar eu m-am logodit.
Așa, și?
Și…
CU O LUNĂ ÎN URMĂ
60 DE ANI AICI TRĂIM, AICI MUNCIM. VIVAT!
E plin de sânge. Se uită șefa la mine.
- Nu ești normală la cap? - El a început.
Și de asta i-ai spart dinții?
Fără să vreau!
Andrzej, ți se pare haios? Serios?
Ce era să fac?
Nu știu, Ala! Nimic, poate?
- Clar nu să-i scoți dinții! - Mamă, un singur dinte!
Faci pe deșteapta?
Nu-i pui tu dintele din banii tăi de buzunar?
Așa mă gândeam și eu.
- Scuze! - Domnul Robert?
- Da. Ăsta e taxiul meu? - Da.
- Către universitate? - Da. E o situație aparte.
Îmi duc familia acasă. Nu vă supărați, nu?
Bine!
- Bună ziua! - Bună ziua!
Și dacă vreau să fac altceva?
Ce?
Nu știu. Poate ping-pong?
Ping-pong?
Chiar așa?
Bună idee!
Mă sună Jacek?
- Bună, Jacek! - Bună! Nu dau de Gośka.
Nu, am telefonul închis.
Am avut concert. Zi, ce e?
Nimic. Dar…
- Zi! Aud că ceva nu e-n regulă. - Păi…
Voiam să spun că a murit mama.
Doamne! Îmi pare rău.
Condoleanțe!
Poimâine e înmormântarea. Mă gândeam că…
Poftim!
Stai puțin!
Ilonka știe?
Pot să o sun eu.
Firește! Nicio problemă.
Ai grijă de tine! Pa!
- Bună! - Bună!
- Mă bucur să te văd. - Asemenea!
Bem bere poloneză.
- Tare! - S-a întâmplat ceva?
Da, și vreau să-ți spun ceva. Du-te în altă cameră!
Ce e?
Auzi,
a murit bunica.
Îmi pare rău.
Care dintre ele?
Kazia.
Doamne, ce m-ai speriat! Am crezut că e bunica noastră!
Ei, na! Pe ea n-o doboară nimic, știi doar.
Mamă!
Ce e?
- Știi și tu. - Mă rog…
E groaznic că a murit. Bietul tata!
Știu.
Ești răgușită?
Mamă, fumegă ceva!
La naiba!
Hai, nu exagera! Bună!
KAZIMIERA NIEDBALSKA 81 DE ANI, DECEDATĂ 13.05.2023
Bună!
- Mulțumesc că ai venit! - Ce mai faci?
Încerc să mă țin tare.
Mama.
Greu de crezut, nu? Uite-așa s-a dus!
N-a zâmbit niciodată?
Exagerezi.
Atunci, când?
Când s-a născut Ilonka.
Știu că s-a bucurat, dar îmi amintesc că n-a zâmbit.
Mereu m-am întrebat de ce.
Nu mă suferea, o durea capul, ce?
- Małgosia! - Da?
- Vreau să-ți cer o favoare. - Da?
- Una mare. - Spune!
Eu și Monika…
Ne-am logodit.
Felicitări!
Mulțumim!
Așadar, te rog,
divorțezi de mine?
Cum? Iarăși?
Iarăși.
Dar puțin altfel.
La biserică.
E un formular simplu.
Ți-l trimit eu, tu doar completează-l!
Auzi, a venit Roman cu familia lui!
Facem o poză?
Auziți, a venit Romek cu familia lui!
- Poate… - Acum le-am zis.
- Deci? - Małgosia!
- Faci poză? - Da.
- Da?
- Da. - Deci?
Marian, haide!
- Da. - Da?
- Acum, bine? - Da.
- Pot conta pe tine? - Da.
- Acum, nu? Da. - Deci?
- Da! - Super!
DIVORȚAȚI
Tribunalul ecleziastic?
Au ceva tradiții! Inchiziția, de pildă.
Cred că e doar o denumire. Nu cred c-o să fie un proces.
De ce ai acceptat? N-avem deja problemele noastre?
Cum să-l refuz la înmormântarea maică-sii? Zău acum!
În plus, e o nimica toată! Jacek vrea iar nuntă la biserică.
- Precis ea-l obligă. - O să vezi tu nimica toată!
Să vezi ce-o să te plimbi prin biserici!
Nici nu e într-o biserică, ci, cum îi zice… Curie!
- Da. - Așa ceva.
Cu episcop diecezan?
Da, așa cred.
- Atunci, ai pus-o. - De ce?
Eu voiam un certificat că-s nașă.
M-au puricat mai rău decât la credite.
- Dar ai rezolvat? - Nici gând!
Am luat un certificat fals de pe internet.
Ala!
Mănânci cu noi?
Nu!
Nu știam că e atâta hârțogăraie.
Mai rău decât solicitarea mea de finanțare.
- Ți-au răspuns? - Durează între 6 și 12 săptămâni.
Poate divorțezi până atunci.
Nici în glumă să nu zici!
„Cum v-ați descrie viața conjugală?”
„Conjugală”?
„A fost în regulă.”
„Cât de regulat vă onorați…”
Pe bune? Ce?
- Cât de des ne-o trăgeam? - Glumești!
„Cât de des vă onorați datoria conjugală?”
O să întrebe dacă aveai orgasm.
Ce să scriu?
De câte ori pe săptămână?
- Ce e? - Nimic!
- Aveam 20 de ani! - Am zis eu ceva? Nu!
Scrie ce vrei!
Să pun de mai puține ori, să dea bine?
Hai, măi! Nu-mi spune că în cazul tău era altfel!
Bine. „Poate mai puțin.”
Vedeți că se poate? Super!
Ajunge pentru azi! Mâine, mai cu entuziasm, bine?
- Putem să cântăm ceva nou? - Da, ne-ați promis!
- Fie! - Da!
Poate piesa aia…
Vă bucurați deja, deși încă nu v-am zis noutățile.
Am făcut rost de o cântare.
La inaugurarea unei gări din Soroczyce.
O să fie acolo și ministrul.
Vreau să facem o cât mai bună impresie.
E o mare șansă pentru noi.
- Șansă să ce? - Ala!
Măi!
Cine e glumețul?
Mă scuzați!
Vino încoace!
O să te prostești așa și de față cu ministrul?
Alo?
- Doamna Małgorzata Kubiak? - Da.
Vă sun de la Tribunalul Varșovia.
Tribunal?
Da. Când puteți veni la audiere?
Ce audiere?
Pentru declararea nulității căsătoriei.
Dar am scris totul în formular!
Avem niște întrebări. Să veniți mâine, la ora 15:00!
PRIMA INSTANȚĂ
Intrați!
Bună ziua!
- Doamne-ajută! - Doamne-ajută, scuze!
- Doamna Kubiak? - Da.
Apă? O cafea?
Poate o cafea.
WADOWICE PE VECI!
Mulțumesc!
Vă voi pune câteva întrebări. Trebuie doar să răspundeți sincer.
Ca la spovedanie, nimic greu.
Dumneaei e dna Aniela, notarul nostru, și se ocupă de respectarea procedurii.
Când v-ați cununat cu dl Jacek Niedbalski?
În anul 2000, acum 23 de ani.
- Acum locuiți cu altcineva? - Cu soțul meu.
Al doilea soț.
Avem și o fiică.
Fiica cea mare e din prima căsătorie, cu Jacek.
Spuneți-mi, vă rog…
Doamnă Małgorzata, cumva…
V-ați gândit vreodată
să reîncepeți și să refaceți relația cu dl Jacek?
Poftim? Sunt căsătorită de 17 ani.
Nu și pentru noi.
Din când în când, ajutați de Sfântul Duh,
soții se mai gândesc și se împacă.
La ce se gândesc, mai exact?
Necunoscute sunt căile Domnului!
Scuze, pot să vă întreb ceva personal?
- Câți ani aveți, domnule? - „Părinte”.
Mă scuzați!
Ce vârstă aveți, domnule părinte?
Douăzeci și opt.
Putem continua?
Da, desigur.
Ați cerut anularea căsătoriei fiindcă s-ar fi înfăptuit
din cauză că „v-a surprins o sarcină neașteptată”.
Neplanificată.
Înainte de căsătorie.
Câți ani are fiica cea mare?
Douăzeci și trei.
Dar are deja iubit.
Cred că asta e tot.
Martorul.
Aduceți un martor! Vom trimite cazul tribunalului.
Martor de la nuntă?
E nevoie de un martor care să confirme mărturia.
Oricine vă cunoștea la acea vreme.
O rudă, o prietenă…
Nu mai țin legătura cu ei.
De pildă, dl Jacek l-a chemat pe dl Waldemar…
Miszczyk.
- Miszczyk. - Miszczyk?
Nu știați? Foarte interesant!
Când o să vină dl Miszczyk?
Nu vă pot spune. E martorul celeilalte părți.
Am terminat deja.
Dacă ești prin zonă, poți să vii să mă iei?
Bine.
Nu, lasă-mă! E ca la circ.
Nu.
Stai puțin!
Auzi, te sun imediat, bine? Stai puțin!
Era 2000 sau 2001.
La scurt timp după nuntă.
Eram cu cortul.
Corturi pe malul lacului, o chitară, cântând lângă foc.
- Știți dv. - Da, am fost în tabere biblice.
Așa! Dar atunci ploua înfiorător.
Turna cu găleata și nu se mai oprea.
Ne-am ascuns în corturi.
Eu m-am culcat imediat. Așa sunt eu.
Dar, în toiul nopții,
am auzit pe cineva
intrând în cort.
Chiar și acum, îmi amintesc clar sunetul…
făcut de fermoar. A făcut…
Małgosia.
- Ce faci aici? - Eu?
Tu ce faci aici? De ce depune Waldek mărturie?
Waldek îmi face un serviciu. Facem treabă împreună.
- Ce treabă? - Știi tu…
Stai, haide!
Uite! Lăudat fie Isus!
„Pe 20 iulie, la ora 13:00, în sala 203, pentru intenția episcopului.”
Nu se cuvine să deranjăm.
- Nu deranjăm. - Cum așa?
- Încetează! - Gośka, haide!
Încetează!
Aștept și eu aici.
- Te rog… - Taci!
„Waldek, trebuie să-ți spun ceva!” S-a aplecat, de parcă…
La acea vreme,
aveam iubită. Mă înțelegeți, nu?
S-a aplecat. Credeam că vrea să-mi spună ceva.
Dar m-a prins
de ceafă și a început să mă mângâie.
M-a șocat.
Totuși, era soția prietenului meu, nu?
Hei! Ce spune?
Mă scuzați!
- Ce gogoși le spui? - Małgosia!
- Ce căutați aici? - Le spun eu adevărul?
Jacek, vino încoace!
Doamnă Małgorzata!
Scandal!
Treci încoace!
Lăudat fie Isus Cristos!
Eram cu cortul. Jacek sforăia fiindcă se înbătase.
- Nu puteam să dorm, și am ieșit. - Gosia!
Dar a început să plouă. Am intrat repede într-un cort.
- Dar în altul. - În al meu.
Era întuneric, am intrat din greșeală.
Dar când mi-am dat seama, m-am întors la Jacek, nu?
Spune-le!
S-a întâmplat acum peste 20 de ani…
Acum nu-ți mai amintești? Dar tu? Ce s-a întâmplat?
Ce se petrece aici? Părinte!
Oameni buni!
- Ieșiți imediat din dieceză! - Desigur.
- Să mergem! - Știți ceva?
M-am mai gândit și aveți dreptate. Ignorați formularul!
Deodată, mă încearcă niște sentimente.
Vreau să lupt pentru această căsnicie. Cred că încă te iubesc.
Dar ai un soț!
- Ce soț? Dintr-o căsătorie civilă? - Părinte!
Vă rog, nu notați ce-a zis! Vă rog!
Părinte!
ZDZISIU
AI GRIJĂ
LA PENSIE
Managerul o să fie mereu cu voi! S-aveți grijă!
Luați loc!
Muzica adevărată izvorăște din două locuri.
De aici și de aici.
Dar ieri n-ați cântat din inimă chiar deloc. De ce?
Curând, o să cântăm pentru domnul ministru.
Și pe el vreți să-l plictisiți?
Ala, te invit în față!
Cântă asta!
Stop!
- Încă o dată, dar zâmbind! - Cum adică?
Cânți și zâmbești.
Stop! Nu e bine.
Inspiră! Adânc!
Zâmbește și cântă!
Poate ar trebui să mă ocup eu de asta.
Priviți!
Se poate așa?
Se poate!
Trebuie doar să vreți.
Da!
Putem să cântăm ceva mai mișto?
Da, nu piesele astea triste.
Orchestra e o echipă. Mai faci și ce nu-ți place.
Putem să cântăm ceva clasic pentru domnul ministru, nu?
Exersați! Nu mai e mult…
Małgorzata Kubiak?
Da, eu sunt.
Se poate, puțin?
Părintele Przemysław Niesporczak.
De la tribunal.
Am vrut să vă informăm personal.
Tribunalul consideră cererea nefondată.
- Aha! - Din păcate.
Dar ați insinuat că s-ar putea să retrageți cazul.
Nu, am glumit. Erați de față, domnule… Părinte!
Ce e asta?
Formalități.
O semnătură și gata!
Nu înțeleg. De ce să retragem cererea
dacă am pierdut cazul?
Cum a zis părintele Przemysław,
e doar o formalitate.
Ați pierdut în prima instanță.
Dar, din câte înțeleg, dacă următoarea…
instanță aprobă cererea, atunci…
se aprobă divorțul.
- Nulitatea căsătoriei. - Da, aceea.
Nu neapărat.
S-ar putea ca atunci…
să fie nevoie de hotărârea Rotei Romana.
Sau poate chiar a Tribunalului Suprem al Signaturii Apostolice.
Durează mult, e laborios…
Și pentru noi.
Și dv. aveți viața și treburile dv.
Poate ar fi mai ușor să ne oprim.
N-ar fi mai ușor să ne acceptați divorțul?
- Nulitatea căsătoriei… - Așa, a nulității!
Doamnă Małgorzata,
ca instituție, am încheiat un contract cu dv.
V-am cununat cu anumite condiții.
Acum, vă prefaceți că acele condiții nu se aplică.
Și că acel contract nu există.
De aceea avem un proces,
o întâlnire cu un apărător al legământului…
Scuze, cu cine?
Apărătorul legământului vă va citi dosarul
și va încerca să demonstreze că cererea e nefondată.
Vă va apăra căsnicia.
Ce căsnicie? Nu mai suntem împreună de 20 de ani!
Cărțile noastre spun altceva.
- Atunci, nu știu. - Vedeți și dv. că nu e așa simplu.
Nu este.
Se va dezvălui tot.
Ce va fi dezvăluit?
De pildă, că fiica dv. din afara căsătoriei
- …nu se mai duce la orele de religie. - Poftim?
Ce importanță are?
Totul are o importanță.
Bine, atunci!
Să ne înfățișăm la Vatican! În fața papei însuși!
Eu mi-am retras fata de la orele de religie. Mersi!
Mulțumesc!
Super! Bine! Minunat!
Am reușit!
Măi, eu m-am săturat! Am ajuns acasă, închid. Pa!
Iubito, uite ce ți-am pregătit!
Eu de ce nu știu că nu te duci la religie?
Tata știe.
Poftim?
Ce contează? Vrei să facă?
Nu asta era ideea.
- S-a întâmplat ceva? - Ei știu, pe când eu, nu.
- Cine nu știe? - Azi, au venit preoții la școală.
S-au purtat ca niște mafioți.
M-au amenințat că totul va fi dezvăluit. E absurd.
Știi că Filip s-a retras?
- Nu. - Adio trompetă!
Atunci, mersi, fiindcă e vina ta!
- Nu e vina mea. - Nu?
De șase luni tot zicea că pleacă.
Și abia acum îmi spui?
Nu vezi că nimeni nu vrea să cânte?
- Hei! - Concertele astea n-au niciun sens.
Verdictul!
Deci? Mâncăm?
Să nu intrăm în detalii!
N-a mers.
Asta e!
Eu n-o să te fac să dai bine. Nu te baza pe asta!
Gata!
Îmi pare rău că ați așteptat!
Doar 30 de minute.
Aniela Miłkowska. Știți cu ce mă ocup.
Da, ne-am cunoscut deja.
Sunteți apărătorul… Mă scuzați!
Apărătoarea legământului.
Apărătorul.
Sarcina mea e să încerc să vă repar căsnicia.
Dar observ că ați venit strict pentru ștampilă, așa-i?
Oarecum, da.
V-am citit dosarele.
Astfel de căsnicii mereu se încheie cu un divorț.
Exact!
Scuze, ce căsnicii?
Disfuncționale și patologice.
N-am fost noi perfecți, dar…
Disfuncționale și patologice?
Erați însărcinată când v-ați cununat, corect?
Ne-am căsătorit din dragoste.
Bineînțeles, Małgosia!
Mulțumesc! Voi trimite părerea mea diecezei.
Mă scuzați, dnă Aniela!
Vă rugăm frumos! Putem să facem ceva ca să primim ștampila?
Nu există ștampilă.
- Uite ce am prins! - Ce frumos e!
Ține!
A fost bine?
Nimic nu e bine. Azi a fost o femeie ciudată.
O femeie? Credeam că-s numai preoți acolo.
Da, dar ea era mireană. Ea apără legământul.
Al nostru?
Ei, cum așa? Al meu și al lui Jacek.
Voia să te convingă să te întorci la fostul tău soț?
Da, practic, da!
Dar a zis că suntem patologici.
Noi?
Nu noi! Eu și Jacek.
Dragă, noi nu ne-am cununat la biserică! Pentru ei nu exiști.
Și cum a fost?
Putea să fie mai bine.
Pentru cine?
ÎNVINGE DRAGONUL
Scuză-mă!
Un moment!
Am căutat pe internet, și ar fi câteva opțiuni.
Nu insinuez nimic, dar am citit
că, dacă ungem puțin osia, s-ar putea să urnim carul.
Gosia, le-am încercat pe toate!
Bine. În primul rând, să ne punem de acord ce le spunem!
- Evident! Așadar, ce le spunem? - Stai!
Ești pe difuzor.
Bun!
Putem să le spunem că ești impotent?
Impotent?
Și am cumpărat copilul de pe internet?
Mie asta mi-a plăcut cel mai mult.
Dacă le-am spune că mi-ai ascuns că ai o boală psihică?
Și nu mă tratez? Și mă lasă să mă însor?
- Gośka, ce tot spui? - Bine.
Dacă le-am spune
că am aflat că ești alcoolic?
- De ce sunt numai eu de vină? - Fiindcă tu ești ăla interesat.
Ia stai!
Dacă erai beat când ai rostit jurământul,
nu ți-ai aminti că te-ai însurat.
Nu e chiar așa de prostesc.
Hai să discutăm cu ei ca niște adulți!
Vorbești serios?
Da! Să ne așezăm și să discutăm ca niște oameni adulți!
Bine.
A DOUA INSTANȚĂ
Puteți intra!
La naiba!
Lăudat fie Isus!
În vecii vecilor, amin!
Mă scuzați!
Unde e părintele Przemysław?
Nu e aici. A fost transferat.
Să trecem la subiect! Domnule Jacek!
Da, părinte!
De ce să vă declarăm nulă căsătoria?
Căsătoria noastră ar trebui anulată
fiindcă am divorțat acum foarte mulți ani.
Și…
Małgosia are un soț nou.
Iar eu m-am logodit.
Așa, și?
Și…
Małgosia are un soț nou.
Nu atât de nou. Suntem căsătoriți de 17 ani, deci…
Să întreb altfel. De ce vreți să vă cununați iar la biserică?
În linii mari, poate fiindcă m-am maturizat.
Am crescut și m-am schimbat.
Atunci, mergeți la primărie!
De ce deranjați Biserica?
De ce să ne comportăm neplăcut?
Nu e vorba de mine. Dar…
Scuze că spun lucruri intime, dar bunica Monikăi are 94 de ani.
Pelagia. Ți-am spus, cea mărunțică.
Și…
visează să-și vadă nepoata la altar. Cu văl alb.
Ca orice bunică.
Din păcate, cu sănătatea
stă cam rău, și…
nici nu știm dacă…
Donează săptămânal bisericii.
Ca nunta să fie curând.
„V-a surprins o sarcină…
neașteptată.”
Nu înțeleg. Cine e surprins de o „sarcină neașteptată”?
Fecioara Maria?
Părintele Marian nu e convins de argumentele dv.
Eram beat!
Nu voiam s-o spun, dar eram masacrat de alcool.
La altar. În timpul slujbei.
Ce întorsătură șocantă!
- Ați inventat-o pe loc? - Nu.
Nici gând, părinte!
Mi-a fost rușine să spun.
Cât de beat?
Foarte. Adică, nu eram…
- Puteați să stați în picioare? - Da! Adică, puteam…
- Atunci erați doar pilit. - Nu, eram afumat bine.
Vai, acum îmi amintesc…
Duhneam.
Așa, duhnea!
Eu credeam că e preotul.
- Gośka! - Îmi pare rău, dar…
Mi-a pus verigheta
pe alt deget.
Da! Nu știu ce m-aș fi făcut fără preot. El i-a pus-o.
Adică m-a ajutat pe mine.
- Mi-a pus-o bine… - I-a pus-o bine.
Eu credeam că era stresat.
- Dar… - Gosia!
Jacek, știi ceva…
- Hai, lasă! - Nu. Ești pur și simplu un porc.
Ești un porc!
- Și un bețiv. - Gosia!
Să verificăm!
Trebuia să mă plesnești?
- Clipul de la nuntă? De unde îl au? - De unde îl au?
De la mine.
Mi-au cerut lucruri legate de caz, așa că li l-am dat.
L-ai păstrat?
Ca suvenir.
Nu știam de bunica Pelagia.
Cablul HDMI.
Am pus-o.
Dragi însurăței…
Vai, părintele Czesław!
…și v-a amintit ce înseamnă iubirea și cununia.
De aceea, în numele Bisericii, vă întreb care vă sunt intențiile.
Małgorzata și Jacek, vreți, liber și fără constrângeri,
să vă luați în căsătorie?
M-am clătinat.
- Clar! - Unde anume?
…la boală, la bine și la greu…
Mă clatin de la stânga la dreapta.
Se vede.
…să primiți copiii cu drag…
Zâmbetul ăla stupid! Era de la vodcă.
- Da. - Să ne rugăm Duhului Sfânt să…
Iarăși!
Fie ca iubirea lor, întărită…
Derulează la binecuvântarea inelelor!
Mai dă-i!
Mai în față!
Stop!
Dă mai tare!
Ca semn al cununiei, faceți schimb de verighete!
Małgorzata,
primește inelul acesta
în semn de iubire
și credință!
În numele Tatălui,
și al Fiului și al Sfântului Duh!
Dumnezeule!
Jacek, primește inelul acesta ca semn al iubirii și credinței mele!
În numele Tatălui…
- Ce urmează? - Ce urmează?
- Urmează petrecerea. - Oprește!
Domnule, doamnă!
Nu văd nicio dovadă care să susțină…
afirmațiile dv.
Poftim?
Și acum noi ce facem?
Nimic.
Doamne-ajută!
Mă scuzați!
Am o sugestie.
Nu o să reușiți singuri.
Un avocat?
Înțelege complexitatea sistemului nostru.
Merită!
Nu s-a terminat?
Spuneți-i că v-a trimis părintele Tomasz!
Doriți ceva de băut?
Da, vă rog!
Nu, mulțumim!
Aveți șoricar? Vă plac șoricarii?
Ăla nu e șoricar.
- Sunteți în toiul… - Unui divorț la biserică.
Declarație de nulitate.
- Așa. - Așa.
Aveți nevoie de o consultație unică,
sau de reprezentare pentru întregul proces?
Pentru început o consultație, apoi mai vedem.
Desigur!
Vă rugăm, ajutați-ne! Ce trebuie să facem ca să divorțăm?
Ca să anulăm relațiile conjugale.
- Legătura! - Legătura.
Să fiți corecți.
Suntem corecți.
- Dar degeaba! - Exact.
Precis știți dv. niște șiretlicuri
ca să meargă mai bine, mai simplu și mai rapid!
Să lămurim ceva!
Eu sunt un om credincios,
și nu o să vă ajut să înșelați Biserica.
Dar sunteți avocat?
- Specializat în dreptul canonic. - Adică?
Înseamnă că totul trebuie făcut conform dreptului canonic.
Da, desigur!
Procesul are noimă doar dacă spuneți adevărul.
Dacă ar fi așa, n-am avea nevoie de avocat.
Aha! V-am citit dosarele, și aș vrea să vă pun câteva întrebări.
Da.
- Sunteți alcoolic? - Nu.
Ba da, ai fost.
Beau mai puțin acum.
- Beam mai mult pe atunci. - Dar erați beat la nuntă.
Ce înseamnă „beat”? Să începem cu asta!
E un cuvânt amețitor.
Nu știu când cineva începe să fie beat.
Să vă întreb altfel! Există vreo dovadă a…
ebrietății dv.?
Păi…
Cuvântul meu nu e de ajuns?
Vă rog să înțelegeți!
Sunt atâtea divorțuri acum!
Dacă toate căsniciile s-ar declara nule cu una, cu două,
ce valoare ar mai avea?
Ce rost ar mai avea Biserica?
Bună întrebare!
- Să vă dau un sfat! - De asta am venit aici.
Vă trebuie un martor care să confirme povestea.
Dar trebuie să spună adevărul.
Și? O să ajute?
Argumentul vostru ar fi mai credibil.
Fiindcă eu, personal,
n-aș anula-o.
Un martor.
Am înțeles.
Mulțumim pentru sfat!
Costă 950 de zloți.
Cât?
Ne-a trimis părintele Tomasz.
Transmiteți-i salutările mele!
Apropo, părintele Tomek precis a luat comision de la avocat, este?
Sunt convins!
Stai puțin!
La minutul 36. Vezi?
O clipă!
Da?
E prietenul tău?
Al meu? Nu.
- Nu e al tău? - Nu-l cunosc. Nu e vărul tău?
A, ăla! E vărul meu, da.
Dar am zis că lăsăm rudele deoparte.
- Bine. Și cel de lângă el? - Ăsta?
Ăsta nu era ăla
care a dat cu capul de trotuar, și apoi cu scandalul cu ambulanța?
Isuse, el e!
Acum, o să îl învățăm pe mire cum bea orbu'.
Le pui pe ochi. Așa.
Sunteți pregătiți?
Da, e Piotrek. Un amic de la facultate.
Atunci, poate el?
N-o să-și amintească nimic. Bea de dinainte de slujbă.
Întocmai!
N-o să mintă fiindcă nu-și amintește nimic.
Piotruś…
E perfect.
Vă iubesc! N-o să vă uit niciodată!
Deci? L-am găsit!
Felicitări nouă, pentru succes!
Sărutați-vă!
Hei!
M-ai speriat.
Vreți ceva de mâncare?
- Pot să comand ceva. - Am mâncat deja după antrenament.
Căutăm un martor de la nuntă ca să… Nu contează.
- Poți s-o tu duci pe Ala mâine, la 11:00? - Da.
Stai, nu!
Mă întâlnesc cu Jacek…
Bine.
După Facebook, părea să locuiască în casa bunicilor lui.
Cred că am fost acolo la o petrecere. Cu tine.
Nu.
Cum adică?
În fine, lasă!
Piotruś o să fie acolo. O să fie bine.
O să vedem!
Uite-l!
Misia, Kasia!
A trecut timpul!
Ce mai faci, Piotruś?
Ce vorbești?
Ai slăbit, frate!
- Bună! - Gosia.
Jacek. Ai fost la nunta noastră, frate! În anul 2000.
Mai ții minte?
- Nu te preface! - Poate.
Treceam pe aici.
Mi-am zis: „Piotrek locuia pe aici.” Și am avut dreptate.
- Era păcat să nu te vizităm. - Da.
Hei!
- Vechea prietenie nu moare niciodată. - Da…
Să recunoaștem, Piotruś, s-a schimbat lumea!
Eu m-am lăsat de băut.
Nu mai vorbi prostii!
De 12 ani.
Niciun păhărel?
- Măi, Jacek și… - Gośka!
Dacă vreți să vă repar mașina de spălat, vă fac o reducere.
Nu vrem să reparăm mașina de spălat, ci să divorțăm.
- Și am venit să-ți cerem ajutorul. - Ce fel de ajutor?
- Depune mărturie! - Cum adică?
Ușurel! Vrem să spui adevărul.
Ce adevăr?
- Ce-ți amintești de la nunta noastră? - Na, ia spune!
- Nu prea mult, dar… - Dar te ajut eu!
Erai în fața bisericii și ne dădeai rachiu făcut în casă. Mai știi?
Da!
- De anason! - Eu credeam că e de aronia!
- Nu. - Anason. Mă cutremur când aud cuvântul!
Da.
- Așa era. - Era făcut de răposatul meu tată.
- A murit? - Da.
Îmi pare rău.
- Da. Dar doar eu am băut din el. - Of!
- Nu! - Ba nu!
- Și Jacek. - Și eu am băut. Cu litra!
- Tu, tatăl tău și eu. - Întocmai!
Da…
Ce vremuri!
Și ce treabă are?
O să le repeți ce-am vorbit acum.
- Acolo. - Ce să repet?
Că era beat când a spus jurămintele.
Stați puțin! Ce fel de tribunal e ăsta?
Unul normal, ecleziastic. Ca oricare altul. Ce?
- În niciun caz! - Piotrek! „Ecleziastic”?
Piotruś!
Piotrek, mi-a murit mama!
Și ce-mi pasă mie? Vreți să mint Biserica?
Mi-am găsit credința. Tainele sunt sfinte pentru mine.
- Nu e așa! - Atunci, cum e?
E adevărul.
Trebuie să spui adevărul. Trebuie!
Ne-ar ajuta enorm.
La revedere! Găsiți-vă alt fraier!
Măi!
Două mii?
Te implor!
Trei!
Da. Nu, e bine.
Ar fi bună o emisiune cu voi!
- Ce bine că ne-ați vizitat! - Ținem legătura?
- Sigur! - Cum să nu?
Ce să-ți spun…
Da. Veche, dar bună!
Ce kilometraj are?
- Piotruś! - Pa!
Se zice că oamenii nu se schimbă.
Fiindcă așa e.
- Chiar așa? - Da.
Dar Piotruś?
El e excepția.
Stai liniștită, e-n atelier săptămânal!
Așteaptă!
Calm!
- Oprește o dată! - Fir-ar!
- Nu, o să merg așa! - Bine.
- Oprește, probabil e de la radiator! - Opresc!
Îl sun pe Andrzej. O să ne ajute el.
Mă descurc singur.
„Andrzej.”
Mă-sa!
Au, băga-mi-aș!
Da.
Și acum?
- Radio? - Nu!
Se descarcă bateria.
- Și n-o să plecăm? - Nu.
- N-o să mai pleci nicăieri. - Nu? Atunci nu-l pornesc.
- Îmi amintesc. - Da?
Am rămas o dată fără baterie.
Am încărcat-o foarte bine și foarte repede.
- Se bâțâia mașina ca-n clipuri. - Termină!
Eram tineri și proști.
- Voiam s-o facem non-stop. - Asta e.
Voiam s-o facem non-stop.
- Ce frumos! - Da, bine.
- Ce? - De la o vârstă, ai nevoie de confort.
Eu și Monika…
O facem mereu în mașină.
Pe bune?
Zău așa!
Gośka, am eu vreun motiv să te mint? Niciunul.
Nu. Dar ce motiv ai să-mi zici asta?
- Despre asta vorbeam. - Da, dar…
- Ce? - Nu te doare spatele?
- Ba da. - Exact!
Da, asta e.
- Ce e? - Nimic.
După niște ani înțelegi mai multe lucruri.
Cum ar fi?
De ce ne-am despărțit.
- Pe bune? - Da.
Mie nu mi-a luat așa mulți ani.
M-am prins imediat că ești imatur, iresponsabil,
egoist, dispăreai tot timpul…
- Ce? Așa a fost. - Exact. Sigur că da.
Atunci, de ce?
Cine așteaptă de la un băiat de 20 de ani să renunțe la viața lui?
Fata de 20 de ani care-i poartă copilul.
- Nu voiam copii. - Nici eu.
Dar l-am făcut. Și-l avem.
Când ai copii, trebuie să te maturizezi un pic.
Dar tu n-ai putut. Am făcut-o eu. Și tot 20 de ani aveam.
N-a fost chiar așa de rău.
Jacek, a fost foarte rău!
Nu-ți amintești?
Eu păstrez în suflet numai binele.
Nu mai sunt ca înainte.
Așa e cu tine.
Poftim?
Nu asta vreau să spun. Serios!
Jacek, mă bucur că ai crescut. Chiar te susțin.
Nu înțelegi că e timpul?
- E garnitura de chiulasă. - Așa credeam și eu. Oribil, nu?
E ușor de reparat, dar ai înecat-o. Nu o să pornească.
Te duc eu, și chemi tractarea.
Ăsta era planul.
Vine Ilonka sâmbătă.
Vrea să ni-l prezinte pe iubitul ei, Tomek.
Poate e relație serioasă.
O să dăm o petrecere, nu?
Mamă, aș vrea să mă retrag!
Poftim?
Din orchestră.
Irosești șapte ani ca să joci…
Mamă, într-o gară? Pe bune?
Nu e o gară, e o inaugurare. Nu e același lucru.
Gara există de 40 de ani.
S-a închis acum doi ani, iar acum se redeschide
fiindcă sunt alegeri.
CERERE DE FINANȚARE RESPINSĂ
Apropo, e interesant că un lucru atât de banal
ca nuditatea e normal într-o țară, dar tabu în alta.
- Nu? - Da.
Da, dar e și o chestiune de religie.
Și tot așa. Probleme insurmontabile.
Mama a zis că divorțați iar.
Cum merge de data asta?
- Merge. - Da. Merge.
- Merge bine. - Merge, într-un fel.
E a doua instanță.
Acum am făcut apel.
Așteptăm părerea cuiva de la Vatican.
De la Vatican?
Deci acum decide papa?
Ar fi interesant.
S-ar putea să fie ceva.
Sincer, nu știm ce-o să fie. Ăsta e adevărul.
Cum adică nu știți? Ce o să fie?
Nu că nu știm ce o să fie, ci nu știm când. Da!
Cum adică?
Tata a rezervat toate cele în septembrie.
Le-am zis rudelor să nu plece nicăieri…
Vreau să spun că nu știm când…
- Nu înțeleg. - Dar știm…
- Facem tot ce putem. - Da. E doar o chestiune de timp.
- Se tărăgănează până în septembrie? - Nu!
Trebuie să recunosc, în Polonia nu prea vezi
asemenea amestecătură la aceeași masă.
Dar vezi de cât alcool avem nevoie!
O fiică, o altă fiică, tată, mamă…
Acest…
om responsabil care a crescut-o pe Ilonka de la vârsta de șapte ani…
Insinuezi că sunt iresponsabil?
Tu ai spus-o.
- Am învățat-o să meargă pe bicicletă. - Da?
Așa e! Încă am cicatricea.
- Dar măcar știi să mergi! - Ajunge!
Beau singur.
Noroc! Să fim fericiți și nu neapărat responsabili!
- Noi plecăm acasă. Acum. - Acasă? Bine.
Auzi!
- Bine. - Sigur.
- Aici! - Vine taxiul.
- Ce? - S-o împărțim!
Nu, plătesc eu.
Rotunjește!
Mă duc la toaletă.
Vin cu tine!
Mulțumesc, apropo!
Pentru ce?
Pentru divorț.
Alte soții mi-ar face în ciudă.
- Probabil. - Da.
Da. Dar n-au trecut doi ani de la divorț,
ci aproape 20. E o mare diferență.
Poate că unii râd că dau importanță unei rochii, dar…
- Cu toții avem un vis, nu? - Firește!
Al meu o să devină realitate datorită ție.
Dacă aș fi o prietenă bună, ți-aș spune să fugi.
- De Jacek? - De Jacek.
- Habar n-are în ce se bagă. - Ce-mi place!
Arăta foarte bine.
Ăsta e al nostru.
Pe curând!
- Pa! - Pa!
- Și al nostru?
- Să nu faci duș! - Unde e al nostru?
Azi, s-o facem murdar!
Auziți? O fi Monia de gardă, dar noi nu suntem, nu?
- Și unde mergem? - Oriunde, cât timp gustos!
Trebuie să-ți cunoști socrul!
- Hei! - Haide, să mergem!
Gosia?
Eu aș rămâne.
Aș mai sta puțin!
Atunci, aș sta și eu.
Tu, urcă în taxi!
Mâine ai școală.
Eu nu am.
- Ne mai vedem! - Pa!
- Pa!
Ne mai vedem!
Deci? Și acum?
Acolo? Sau acolo?
- Ai spus „Portugalia”. - Nu, nu e bine. Avea șase ani, nu șapte.
- Era Barcelona! - Avea șapte ani.
- Confunzi Portugalia… - Nu!
- E bun. - Nu știu ce să zic.
- E în regulă. - E mișto.
Aici?
Vă rog!
- Unde mergem? - Nu știu voi, dar aici…
- La bar! - La bar!
…cel care pleacă e primul.
Tată, văd că ții regim!
- Monika nu vrea să mănânc carne roșie. - Așa începe.
Mă scuzați, eu ce beau?
Îți aducem ceva.
- Hai cu mine! - Stai!
- Ce faci? - Trebuie.
- Lasă-mi o gură! - Trebuie.
Cât o să reziste?
Tata?
O să se descurce Monika.
Am vorbit cu Ala. Zicea că e nasol acasă.
Exagerează.
Viața și relațiile sunt grele.
Dar Ala îngreunează situația.
Poate că n-ar face-o dacă ai lăsa-o în pace.
O las în pace.
Vrea să renunțe la școala de muzică? Bine. E viața ei!
Dar se vede clar că ești supărată.
E o vârstă foarte dificilă.
Mie-mi spui? Locuiesc cu ea în casă!
Tu n-ai fost așa.
Fiindcă am făcut tot ce ai vrut tu.
Întocmai!
În retrospectivă, nu cred că a fost sănătos așa.
- Încetează! - Glumesc.
- Ai milă! - Ești mamă bună.
Poftim!
Atât mi-ai lăsat?
O să-i zic lui Andrzej să-ți ia un cotlet.
Voiam de băut.
- Dar… - Nu. Vodcă seacă.
Da, vodcă.
- Noroc! - Serios?
Mamă!
Bucata asta de podea e a mea!
Așa că nu-mi spuneți mie ce să fac!
Mai ții minte?
Bucata asta de podea e a mea!
Așa că nu-mi spuneți mie ce să fac!
Bucata asta de podea e a mea!
Așa că nu-mi spuneți mie ce să fac!
Doar că…
de mult n-am mai ieșit așa târziu.
- Nu mai râde de mine! - Să-ți fie rușine!
- Gośka! - Am familie, am copii!
Viața e scurtă. Trebuie să te bucuri de ea!
Știu.
Îmi faci vreo propunere?
„Îmi faci vreo propunere?”
- Ce faci… - Ce?
Încotro?
Doamnă, dacă v-aș duce acum
pe aleea aia…
Ce?
…n-ar fi nevoie să ne spovedim.
De ce?
Cu soția, nu e păcat.
Nu te-ai schimbat deloc.
'Neața!
Bună!
„Mulțumesc”?
Stai! Ce e?
- Nimic. - Nu vorbim?
Am un client.
Dar e important, așa-i?
Și clienții sunt.
Nu poți să stai cinci minute?
Mai târziu ai treabă? Cu Jacek?
Andrzej…
Julka și Gabrysia sunt bolnave, iar Bruno are indigestie.
Jacek e plecat undeva, cred.
Marek e la bunicii lui.
Bine, să ne acordăm!
Cântăm așa?
Da, cântăm!
Dă un la!
Stați puțin!
Vino puțin încoace!
Ce e asta? Cum arată?
Sunt bolnavi. Nu avem ce să facem.
Tot anul n-a fost unul bolnav. Acum, toți?
De la fiică-ta a început.
M-au sunat oamenii cu inaugurarea.
Întreabă ce să facă, dacă-s așa puțini.
Ei de unde au aflat?
Nu contează.
Am auzit că stația e deschisă de mulți ani.
Și ce dacă? O s-o închidă ca s-o inaugureze.
Ori o dregi, ori găsesc pe altcineva s-o dreagă!
- Bună! Nu știam că ești acasă. - Care e diferența?
Ala, pot să-ți spun ceva?
- Poți să faci ce vrei! - Ascultă-mă puțin!
Vreau să știi că o să-ți respect orice decizie.
Îți cer doar să nu te grăbești și să te mai gândești.
N-o face din ciudă!
Nu te gândi la mine sau…
la concertul ăla penibil!
Gândește-te la tine!
Chiar nu aș vrea ca într-o zi
să regreți că ai renunțat la șapte ani de cântat doar fiindcă…
avem noi un moment prost.
Bine?
Bine.
Mulțumesc!
Știi că tata nu a primit finanțarea?
Nu.
A primit o scrisoare.
Poate n-a vrut s-o vezi.
Cred că are nevoie de tine acum.
A TREIA INSTANȚĂ
Doamne-ajută!
Așteptăm apelul.
Ce apel?
Cu părintele Giuseppe de la Vatican.
Uite!
Aduceți martorul!
Martorul?
Czesław.
Mulțumim că ați venit din capătul celălalt al țării noastre!
Îi recunoașteți pe acești oameni, părinte?
Doamne-ajută!
Firește!
Unde i-ați întâlnit?
Pe 31 mai, anul 2000.
I-am cununat la biserica Sfântul Florian.
S-a petrecut ceva bănuielnic în ziua aceea?
Orice ar putea anula cununia?
Nu.
Vi s-a părut cumva că unul dintre soți,
în timpul ceremoniei,
era într-o stare vizibilă de ebrietate?
Avea vreun miros anume?
Așa ceva ar constitui un temei pentru anularea cununiei.
Nici vorbă de așa ceva!
Înțeleg. Ultima întrebare.
Părinte Czesław, ambii soți susțin
că dl Jacek a vrut inițial să pună inelul
pe alt deget.
Dar în acel moment, ați intervenit și i-ați indicat mirelui degetul corect.
E adevărat?
Nu s-a întâmplat așa ceva.
Mirele a pus inelul fără ezitare
pe degetul potrivit.
Mulțumim!
Nu mai am întrebări.
Am eu o întrebare.
Poftim?
Aș vrea să-l întreb ceva pe părintele Czesław.
Cred că se poate. Sunt parte la proces.
Vă rog!
Data de 21 septembrie, 2001.
Vă amintiți?
Puteți să-mi amintiți dv.?
Atunci ați botezat-o pe fiica noastră, Ilonka.
Desigur.
A fost un moment
când v-am dat-o pe Ilonka, și a început să plângă.
Copilul nu s-a liniștit după botez. Se mai întâmplă.
Da.
Dar…
nu înțeleg unde bateți cu asta.
Am botezat-o pe Ilonka în Bydgoszcz.
În parohia familiei lui Jacek.
Deci mințiți, părinte! Cu nerușinare!
Pun la îndoială credibilitatea martorului!
Și cer ca mărturia lui să fie retrasă în întregime!
Dorim un moment să ne sfătuim
ca să stabilim următorii pași.
- Sugerez să amânăm procesul. - Nu!
Nu amânați nimic!
Îmi pare rău, m-am săturat! Nu amânați nimic, nu mai pot să aștept!
Adevărul e că nu eram beat.
Aveam 20 de ani.
Eram tânăr și prost.
Iar voi și părinții mei ne-ați trimis la biserică.
Să ne luăm.
Și să ne legăm tot restul vieții. E nebunie curată.
Să fim sinceri!
Dacă aș fi fost beat, m-aș fi trezit dimineață.
Dar mi-a luat șapte ani s-o părăsesc.
Șapte ani să înțeleg că femeia asta minunată
are nevoie de altcineva.
De cineva care să aibă grijă de ea, s-o prețuiască,
să fie lângă ea!
Fiindcă eu n-am fost.
Și îmi pare nespus de rău.
Aveam 20 de ani.
Douăzeci de ani!
Eram imatur.
Sunt matur acum? Nu știu.
Dar știu că vreau să mă însor cu iubita mea.
Și voi ce faceți?
Ce vreți?
Să ne spânzurați?
M-am săturat să mint, mă înțelegeți?
Scuze că m-am enervat!
Cred că e suficient pentru azi. Am aflat tot ce ne doream.
Vă rog să așteptați verdictul final! O să vină prin poștă.
Bine.
Poate părintele Giuseppe dorește să mai întrebe ceva.
Îmi pare rău, s-a blocat transmisia.
Am pierdut ceva?
E absurd.
- Trebuie să plec. Am întârziat deja. - Ce iad!
- Vrei să te duc? - Nu, e mai rapid pe jos.
- Dar… - Bine, ne mai vedem!
- Stai, nu! Gośka, stai! - Ce e?
Mulțumesc!
Mulțumesc, sincer!
Nu-mi mulțumi, nu știm dacă…
Știu. Mulțumesc că ai venit, că mi-ai fost alături și…
Mulțumesc pentru tot!
Atunci, cu plăcere!
Și eu vreau să-ți mulțumesc.
A meritat
să-mi amintesc de ce te iubeam.
Succes la concert!
- Nu vă grăbeați? - Îmi pare foarte rău. Putem pleca!
Mulțumesc, ce primire! Dar o merit.
Precis pe aici e?
Așa zice GPS-ul.
- Nu putem merge pe un drum asfaltat? - Zice să merg pe aici.
Cât mai avem?
Un kilometru și jumătate.
Cam 12 minute.
Cam 12 minute?
Nu puteți să-i dați puțin talpă…
Doamnă, dacă-i dau talpă aici…
Ce-a fost asta?
O să vedem!
- După cum vedeți, o pană. - Și acum?
- O să chem ajutoare. - Cât durează?
Categoric mai mult de 12 minute.
Copii, luați-vă instrumentele! Mergem pe jos.
Știm cu toții cât de importantă e calea ferată.
Sunt convins că această investiție,
realizată cu fonduri de la minister,
va contribui la dezvoltarea municipiului,
a voievodatului
și a întregii regiuni.
Unde naiba sunteți?
Preotul deja sfințește șinele. Voi urmați. Sună-mă!
Mergem în direcția bună?
Așa sper!
Laoparte! Vine un tractor.
Laoparte!
Bună dimineața!
Știți unde se ține inaugurarea gării?
- Inaugurarea? Nu știu. - Da.
Dar gara e dintotdeauna acolo.
E departe?
La vreo doi kilometri.
Mulțumim, dle ministru!
Acum îl vom ruga pe episcop
să stropească… să sfințească șinele,
astfel încât să slujească bine
orășenii și oaspeții municipiului Soroczyce!
Copii!
Fiți atenți!
După formalități, o să avem parte de un concert.
Schimbăm planul!
Vă invit la ceremonia de tăiere a panglicii.
Mulțumim!
Ala!
Ai putea…
să mergi cu orchestra?
Aș vorbi puțin cu tata.
Pa! Mersi!
Mersi!
Bună!
Ai reflexe bune.
Eu mă bucur…
că exiști.
Și că ai atâta răbdare cu mine.
Înțelegi tot. Nu trebuie să-ți explic nimic.
Și totul e atât de ușor cu tine!
Mă pricep la gătit.
Și încă gătești foarte bine!
Și…
toate astea…
Mă excită.
De exemplu, dacă ai…
Taci!
VERDICTUL
Credincioși!
Ne-am adunat astăzi aici ca să-i unim pe cei doi,
Jacek și Monika, în sfântul legământ al cununiei.
Veșnic
și ireversibil.
Subtitrarea: Clara Lițescu