Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
‫נגיע לעניין, מר יאצק.‬
‫כן, אבי.‬
‫למה שנכריז על נישואיכם כבטלים ומבוטלים?‬
‫יש לבטל את הנישואין שלנו‬
‫בגלל שהתגרשנו לפני שנים רבות.‬
‫ו…‬
‫למלגושה יש בעל חדש.‬
‫ולי יש ארוסה חדשה.‬
‫ו…?‬
‫ו…‬
‫- חודש קודם לכן -‬
‫- 60 שנה‬ ‫אנו חיים פה, אנו עובדים פה. הידד! -‬
‫הוא מכוסה דם, הבוסית שלי נועצת בי מבט…‬
‫מה הבעיה שלך?‬ ‫-הוא התחיל.‬
‫ובגלל זה היית צריכה לשבור לו את השיניים?‬
‫לא התכוונתי.‬
‫זה מצחיק אותך, אנדז'יי? באמת?‬
‫מה הייתי אמורה לעשות?‬ ‫-אני לא יודעת, אלה. אולי שום דבר?‬
‫לא היית צריכה לשבור לו את השיניים.‬ ‫-שן אחת, אימא.‬
‫את חושבת שאת חכמה גדולה?‬ ‫אולי תשלמי על השן הזאת בעצמך?‬
‫זה מה שחשבתי.‬
‫סליחה, אני מצטער…‬ ‫-מר רוברט?‬
‫כן. זו המונית שלי?‬ ‫-כן.‬
‫לאוניברסיטה?‬ ‫-כן, זה מצב לא רגיל…‬
‫אני לוקח את המשפחה שלי הביתה.‬ ‫לא אכפת לך, נכון?‬
‫בסדר.‬
‫שלום.‬ ‫-שלום.‬
‫ואם ארצה לעשות משהו אחר?‬
‫מה?‬
‫אני לא יודעת. טניס שולחן?‬
‫טניס שולחן?‬
‫באמת?‬
‫זה רעיון נהדר.‬
‫זה יאצק?‬
‫היי, יאצק.‬ ‫-היי. אני לא מצליח להשיג את גושקה.‬
‫לא, הטלפון שלי כבוי.‬
‫היה לי קונצרט. מה קורה? דבר.‬
‫לא, שום דבר. פשוט…‬
‫קדימה, אני שומעת שקרה משהו.‬ ‫-אני…‬
‫רק רציתי לומר שאימא שלי מתה.‬
‫אוי ואבוי. אני מאוד מצטערת.‬
‫תנחומיי.‬
‫הלוויה תתקיים מחרתיים. חשבתי…‬
‫קחי את זה.‬
‫רגע.‬
‫אילונקה יודעת?‬
‫אוכל להתקשר אליה.‬
‫בטח. אין בעיה.‬
‫כל טוב. ביי.‬
‫שלום!‬ ‫-היי.‬
‫טוב לראות אותך.‬ ‫-טוב לראות אותך.‬
‫אנחנו שותים בירה פולנית.‬
‫יופי. תבלה.‬ ‫-קרה משהו?‬
‫כן. רציתי לומר לך משהו. לכי לחדר אחר.‬
‫נו, מה קורה?‬
‫תקשיבי,‬
‫סבתא מתה.‬
‫אני מאוד מצטערת.‬
‫רגע, איזו סבתא?‬
‫קז'יה.‬
‫אלוהים! אל תפחידי אותי!‬ ‫חשבתי שהתכוונת לסבתא שלנו!‬
‫בחייך, סבתא שלנו? היא ממש קשוחה, את יודעת.‬
‫אימא.‬
‫מה?‬
‫את יודעת את זה.‬ ‫-כאילו…‬
‫זה נורא שהיא מתה. אבא המסכן.‬
‫אני יודעת.‬
‫מה קרה לקול שלך?‬
‫אימא, משהו נשרף.‬
‫לעזאזל.‬
‫אל תגזימי. היי.‬
‫- קזימיירה נידבלסקה‬ ‫בת 81 במותה, 13/5/2023 -‬
‫היי.‬
‫תודה רבה שבאת.‬ ‫-מה שלומך?‬
‫אני מחזיק מעמד.‬
‫אימא.‬
‫מי היה מאמין? היא פשוט הסתלקה לה.‬
‫היא אף פעם לא חייכה?‬
‫את מגזימה.‬
‫אז מתי זה קרה?‬
‫כשאילונקה נולדה.‬
‫אני יודעת שהיא שמחה,‬ ‫אבל אני זוכרת שהיא לא חייכה.‬
‫תמיד תהיתי למה.‬
‫היא שנאה אותי? היה לה כאב ראש?‬
‫מלגושה.‬ ‫-כן?‬
‫אני רוצה לבקש ממך טובה.‬ ‫-כן?‬
‫טובה גדולה.‬ ‫-דבר.‬
‫מוניקה ואני…‬
‫התארסנו.‬
‫מזל טוב.‬
‫תודה.‬
‫אז ארצה לבקש ממך.‬
‫תוכלי להתגרש ממני?‬
‫איך? שוב?‬
‫שוב.‬
‫רק בצורה קצת שונה.‬
‫בכנסייה.‬
‫זה טופס פשוט.‬
‫אני אשלח אותו. את תמלאי אותו ותחתמי עליו.‬
‫תקשיב, רומן כאן עם המשפחה שלו.‬
‫אולי נצטלם?‬
‫תקשיבו, רומק כאן עם המשפחה שלו.‬
‫אולי…‬ ‫-הרגע אמרתי את זה.‬
‫אז?‬ ‫-מלגושה.‬
‫את תצטלמי?‬ ‫-כן.‬
‫כן.‬ ‫-כן?‬
‫כן.‬ ‫-אז?‬
‫מריאן, קדימה.‬
‫כן.‬ ‫-כן?‬
‫עכשיו, טוב?‬ ‫-כן.‬
‫גושה, אפשר לסמוך עלייך?‬ ‫-כן.‬
‫עכשיו, נכון? כן.‬ ‫-אז?‬
‫כן.‬ ‫-מעולה.‬
‫-גירושין -‬
‫בית דין כנסייתי?‬
‫טוב, יש לכנסייה מסורות נהדרות,‬ ‫כמו האינקוויזיציה.‬
‫אני חושבת שזה רק שם תואר,‬ ‫לא יתנהל שם משפט אמיתי.‬
‫למה הסכמת? אין לנו בעיות משלנו?‬
‫אנדז'יי, איך יכולתי לסרב‬ ‫בלוויה של אימא שלו? בחייך.‬
‫חוץ מזה, אלה שטויות.‬ ‫יאצק רוצה להתחתן שוב בכנסייה,‬
‫הבחורה שלו מכריחה אותו לעשות את זה.‬ ‫-נראה אם אלה שטויות,‬
‫את הולכת להתרוצץ בכנסיות כדי לטפל בזה.‬
‫זאת בכלל לא כנסייה, אלא…‬ ‫איך קוראים לזה? קוריה.‬
‫כן.‬ ‫-משהו כזה.‬
‫עם הבישוף מהדיוקסיה?‬
‫אני חושבת שכן.‬
‫אז נדפקת.‬ ‫-למה?‬
‫פעם רציתי מסמכים שיכירו בי כסנדקית,‬ ‫והם חקרו אותי כאילו שביקשתי משכנתה בבנק.‬
‫אבל זה הסתדר בסוף.‬ ‫-ממש לא.‬
‫שילמתי 200 כדי לקבל תעודה מזויפת באינטרנט.‬
‫אלה?‬
‫את אוכלת איתנו?‬
‫לא!‬
‫לא ידעתי שיש כל כך הרבה טפסים למלא.‬
‫כשביקשתי מענק מילאתי פחות טפסים.‬
‫אגב, קיבלת תשובה?‬ ‫-בין שישה ל-12 שבועות. נניח.‬
‫אולי כבר תהיי גרושה עד אז.‬
‫אל תתבדח על זה אפילו.‬
‫"איך תתארי את חיי הנישואין שלך?"‬
‫"נישואין"?‬
‫"היה בסדר."‬
‫"באיזו תכיפות ביצעתם…"‬
‫זאת בדיחה? מה זה?‬
‫באיזו תכיפות שכבנו?‬ ‫-את צוחקת.‬
‫"באיזו תכיפות‬ ‫ביצעתם את חובתכם כזוג נשוי?"‬
‫ישאלו אותך אם היו לך אורגזמות.‬
‫מה לכתוב?‬
‫כמה פעמים בשבוע, אולי?‬
‫מה?‬ ‫-כלום.‬
‫היינו בני 20.‬ ‫-אמרתי משהו? לא.‬
‫תכתבי מה שתרצי.‬
‫שאכתוב פחות? זה ייראה יותר טוב?‬
‫בחייך! אל תגיד לי שאצלך זה היה שונה.‬
‫בסדר. "אולי פחות."‬
‫ראיתם? אתם יכולים לעשות את זה. יופי.‬
‫זהו זה להיום.‬ ‫מחר תפגינו יותר התלהבות, טוב?‬
‫אפשר לנגן משהו חדש עכשיו?‬ ‫-כן, הבטחת.‬
‫בסדר.‬ ‫-יש!‬
‫אולי השיר הזה…‬
‫כולכם שמחים,‬ ‫עוד לפני שסיפרתי לכם את החדשות.‬
‫השגתי לנו הופעה.‬
‫פתיחת תחנת הרכבת בסורוצ'יצה.‬
‫כבוד השר יהיה שם.‬
‫אני רוצה שנשאיר רושם טוב.‬ ‫זו הזדמנות גדולה עבורנו.‬
‫הזדמנות למה?‬ ‫-אלה.‬
‫היי.‬
‫מי הליצן?‬
‫סליחה.‬
‫בוא הנה.‬
‫אתה תעשה שטויות כאלה מול השר?‬
‫הלו?‬
‫גברת מלגוז'טה קוביאק?‬ ‫-כן.‬
‫אני מתקשר מבית המשפט העירוני בוורשה.‬
‫בית משפט?‬
‫כן. מתי תוכלי להגיע לשימוע?‬
‫איזה שימוע?‬
‫בנוגע לביטול נישואין.‬
‫אבל כתבתי הכול בטופס.‬
‫יש לנו כמה שאלות.‬ ‫הגיעי מחר ב-15:00, בבקשה.‬
‫- הפעם הראשונה -‬
‫בבקשה.‬
‫שלום.‬
‫ברכת האל.‬ ‫-כן, ברכת האל. סליחה.‬
‫גברת קוביאק?‬ ‫-כן.‬
‫מים? קפה?‬
‫אולי קפה.‬
‫- ודוביצה לנצח! -‬
‫תודה.‬
‫יש לי רק כמה שאלות. עלייך לענות בכנות.‬
‫כמו בווידוי. קלי קלות.‬
‫זו גברת אניילה, הנוטריונית שלנו.‬ ‫היא תוודא שהתהליך יתנהל כיאות.‬
‫מתי באת בברית הנישואין הקדושה‬ ‫עם מר יאצק נידבלסקי?‬
‫בשנת 2000, לפני 23 שנים.‬
‫את חיה עם מישהו אחר כיום?‬ ‫-עם בעלי.‬
‫בעלי השני.‬
‫יש לנו בת.‬
‫בתי הבכורה היא מנישואיי הראשונים ליאצק.‬
‫ספרי לי בבקשה…‬
‫גברת מלגוז'טה, האם…‬
‫האם שקלת‬
‫לתקן ולחדש את קשר הנישואין שלך עם מר יאצק?‬
‫מה זאת אומרת? אני נשואה 17 שנה.‬
‫לא מבחינתנו.‬
‫לעיתים זה קורה ובסיוע רוח הקודש,‬ ‫בני הזוג חושבים שוב ומתפייסים.‬
‫חושבים על מה בדיוק?‬
‫נסתרות הן דרכי האל.‬
‫סליחה, אפשר לשאול אותך שאלה אישית?‬
‫בן כמה אתה, אדוני?‬ ‫-אבי.‬
‫כן, סליחה.‬
‫בן כמה אתה, אדוני אבי?‬
‫עשרים ושמונה.‬
‫אפשר להמשיך?‬
‫כן, כמובן.‬
‫כתבת שעל נישואין אלה להיחשב כבטלים‬ ‫מרגע בו התקיימו, היות ונערכו בשל:‬
‫"הפתעה שנגרמה מהיריון בלתי צפוי".‬
‫בלתי מתוכנן.‬
‫לפני הנישואין.‬
‫בת כמה בתך הבכורה?‬
‫עשרים ושלוש.‬
‫אבל יש לה חבר.‬
‫לדעתי זה יספיק.‬
‫העד.‬
‫עלייך לספק עד. נפנה את המקרה לבית הדין.‬
‫עד מהחתונה?‬
‫יש לספק עד לבית הדין אשר יאשר את הצהרתך.‬
‫תוכלי לפנות לכל מי שהכיר אותך אז.‬
‫חבר משפחה או חברה.‬
‫אבל אני כבר לא בקשר עם אף אחד מהם.‬
‫לדוגמה, מר יאצק הזכיר את מר ולדמר…‬
‫מישצ'יק.‬
‫-מישצ'יק?‬
‫לא ידעת? מעניין מאוד.‬
‫מתי מר מישצ'יק יהיה פה?‬
‫סליחה, לא אוכל לומר.‬ ‫הוא מעיד מטעם הצד שכנגד.‬
‫טוב, זה כבר נגמר,‬
‫אז תוכל לאסוף אותי אם אתה בסביבה?‬
‫בסדר.‬
‫לא, באמת. זה קשקוש.‬
‫לא.‬
‫רגע.‬
‫תקשיב, אני חוזרת אליך, בסדר? רק רגע.‬
‫זה היה ב-2000 או ב… 2001.‬
‫ממש אחרי החתונה.‬
‫יצאנו לקמפינג.‬
‫היו לנו אוהלים ליד האגם,‬ ‫גיטרה, שרנו ליד המדורה.‬
‫אתה מכיר את זה.‬ ‫-כן, יצאתי לקייטנות תנ"ך.‬
‫כן. אבל ירד אז גשם מטורף.‬
‫זה היה פשוט מבול, הגשם לא הפסיק לרדת.‬
‫התחבאנו באוהלים.‬
‫אני נרדמתי מייד. אני כזה.‬
‫אבל באמצע הלילה,‬
‫שמעתי מישהו‬
‫פותח את האוהל שלי.‬
‫אני זוכר בבירור איך זה נשמע, אפילו עכשיו,‬
‫צליל הרוכסן. זה נשמע…‬
‫מלגושה.‬
‫מה את עושה פה?‬ ‫-אני?‬
‫ומה אתה עושה פה? למה ולדק מעיד?‬
‫ולדק עושה לי טובה. אנחנו שותפים לעסק.‬
‫על איזה עסק אתה מדבר?‬ ‫-את יודעת…‬
‫רגע, בואי.‬
‫תראי. הללו את ישו.‬
‫"ב-20 ביולי, ב-13:00, בחדר 203…‬ ‫לפגישה עם הבישוף."‬
‫גושקה, אסור להפריע.‬
‫אנחנו לא מפריעים.‬ ‫-איך בדיוק?‬
‫תפסיק כבר.‬ ‫-גושקה, בואי.‬
‫די.‬
‫אני רק מחכה פה.‬
‫בבקשה…‬ ‫-שתוק.‬
‫"ולדק, אני צריכה לספר לך משהו."‬ ‫היא רכנה קדימה, ככה…‬
‫ובזמנו,‬
‫גם לי הייתה חברה. אתה מבין, נכון?‬
‫היא רכנה. חשבתי שהיא רצתה לומר לי משהו.‬
‫אבל היא תפסה אותי ו…‬
‫כאן בעורף, והתחילה לגעת בו.‬
‫הייתי בהלם.‬
‫היא הרי הייתה אשתו של חבר שלי, נכון?‬
‫היי! מה הוא אומר?‬
‫סליחה.‬
‫מה אתה מקשקש?‬ ‫-מלגושה…‬
‫מה את עושה פה?‬ ‫-לומר להם את האמת?‬
‫יאצק, בוא הנה.‬
‫גברת מלגוז'טה.‬
‫פשוט סקנדל.‬
‫בוא כבר!‬
‫הללו את ישו…‬
‫יצאנו לקמפינג. יאצק נחר בגלל שהוא השתכר.‬
‫לא יכולתי לישון, הייתי מוכרחה לצאת.‬ ‫-גושה…‬
‫אבל התחיל לרדת גשם.‬ ‫מיהרתי לאוהל כדי להסתתר.‬
‫טעיתי באוהל.‬ ‫-באת לאוהל שלי.‬
‫בגלל החושך. באתי בטעות.‬
‫אבל ברגע שהבנתי את זה, חזרתי ליאצק, לא?‬
‫תגיד להם.‬
‫זה היה לפני 20 שנה…‬
‫פתאום שכחת? ואתה? יאצק, מה קרה?‬
‫מה קורה פה? האב…‬
‫כולם.‬
‫צאו מייד מהדיוקסיה.‬ ‫-בטח.‬
‫קדימה.‬ ‫-אתם יודעים מה?‬
‫חשבתי על זה. צדקת, אבי.‬ ‫תתעלם מהטופס שלי, בבקשה.‬
‫אני מרגישה שהתעוררתי.‬
‫אני אילחם על הנישואין האלה.‬ ‫יאצק, אני חושבת שאני עדיין מאוהבת בך.‬
‫יש לך בעל!‬
‫איזה בעל? מנישואין אזרחיים?‬ ‫-אבי!‬
‫בבקשה, אל תכתבי את זה. בבקשה.‬
‫אבי.‬
‫- זדזיו -‬
‫- כל טוב -‬
‫- בפנסיה -‬
‫המנהל תמיד יתמוך בכם. כל טוב!‬
‫שבו.‬
‫מוזיקה אמיתית נובעת משני מקומות.‬
‫מכאן… ומכאן.‬
‫אבל אתמול לא ניגנתם מהלב. בכלל לא. למה?‬
‫בקרוב ננגן בפני השר בעצמו.‬
‫אתם רוצים לשעמם גם אותו?‬
‫אלה, גשי קדימה, בבקשה.‬
‫נגני את זה.‬
‫עצרי.‬
‫עכשיו נגני שוב, והפעם עם חיוך.‬ ‫-מה זאת אומרת?‬
‫נגני וחייכי.‬
‫עצרי. טעות.‬
‫תנשמי. תנשמי עמוק.‬
‫חייכי… ונגני.‬
‫גברת קריסטינה, אולי כדאי שאני אטפל בזה?‬
‫תראי.‬
‫ראיתם?‬
‫אתם יכולים.‬
‫אתם רק צריכים לרצות את זה.‬
‫כן.‬
‫נוכל לנגן משהו יותר מגניב?‬
‫כן. לא את השירים העצובים האלה.‬
‫התזמורת היא ספורט קבוצתי.‬ ‫לא תמיד עושים את מה שרוצים.‬
‫נוכל לנגן לשר משהו קלאסי יותר, נכון?‬
‫קדימה, תתאמנו. יש רק…‬
‫מלגוז'טה קוביאק?‬
‫כן, זו אני.‬
‫נוכל לשוחח?‬
‫האב פשמיסלב נייספורצ'ק.‬
‫מבית הדין.‬
‫רצינו להודיע לך באופן אישי.‬
‫בית הדין קבע שבקשתך בלתי מבוססת.‬
‫בסדר.‬ ‫-לצערי.‬
‫אבל דיברת על האפשרות שתבטלי את בקשתך.‬
‫לא, רק צחקתי. היית שם, אדוני… אבי.‬
‫מה זה?‬
‫זה רק הליך פורמלי.‬
‫חתימה אחת והכול יסתיים.‬
‫אני לא מבינה. למה שאמשוך את הבקשה שלי‬
‫אם הפסדנו בדיון?‬
‫כמו שהאב פשמיסלב אמר,‬
‫זה רק הליך פורמלי.‬
‫גם ככה הפסדתם בפנייה הזו.‬
‫אבל להבנתי, אם ב…‬
‫פנייה הבאה בקשתנו תאושר, אז…‬
‫נקבל את הגט.‬
‫ביטול הנישואין.‬ ‫-כן, זה.‬
‫לא בהכרח.‬
‫אנו עשויים לראות ש…‬
‫נידרש לפסיקה‬ ‫של בית הדין הקדוש של רוטה רומאנה.‬
‫אולי אף נזדקק לפסיקה‬ ‫של בית הדין העליון של החותם הקדוש.‬
‫זהו תהליך ארוך וקשה.‬
‫לכולנו.‬
‫ויש לך את חייך ואת עניינייך.‬
‫ודאי קל יותר להפסיק הכול.‬
‫לא יהיה קל יותר לתת לנו גט?‬
‫הכרזה על ביטול ה…‬ ‫-הכרזה על ביטול הנישואין.‬
‫גברת מלגוז'טה,‬
‫אנו, כמוסד, התקשרנו איתך באופן חוזי.‬
‫השאנו אתכם תחת תנאים מסוימים.‬
‫וכעת אתם מנסים להעמיד פנים‬ ‫שהתנאים הללו אינם תקפים.‬
‫ושהחוזה בינינו לא התממש.‬
‫לכן יתקיים דיון.‬
‫ופגישה עם מגינת הברית.‬
‫סליחה, עם מי?‬
‫מגינת הברית תעיין בתיק שלכם‬
‫ותנסה לטעון שבקשתכם אינה מבוססת.‬
‫היא פשוט תגן על הנישואין שלכם.‬
‫אבל אלה נישואין? אנחנו לא יחד כבר 20 שנה.‬
‫על פי רישומינו, המצב שונה.‬
‫אז אני לא יודעת.‬ ‫-את מבינה בעצמך שהדבר לא כל כך פשוט.‬
‫נכון.‬
‫הכול יתגלה.‬
‫מה יתגלה?‬
‫לדוגמה, בתך שנולדה מחוץ לנישואין‬
‫הפסיקה להשתתף בשיעורי דת.‬
‫סליחה?‬
‫ולמה זה משנה?‬
‫הכול משנה.‬
‫בסדר גמור.‬
‫נוכל ללכת לוותיקן, לאפיפיור בעצמו.‬
‫ואני זו שהחלטתי‬ ‫שבתי לא תשתתף בשיעורי דת. תודה.‬
‫תודה.‬
‫מעולה. יופי. נפלא.‬
‫הצלחנו.‬
‫תקשיב, נמאס לי מזה. אני נכנסת. ביי.‬
‫מותק, תראי מה הכנו לך.‬
‫למה לא ידעתי שאת לא משתתפת בשיעורי דת?‬
‫אבא יודע.‬
‫מה?‬
‫מה זה משנה? היית רוצה שהיא תשתתף?‬
‫זו לא הנקודה.‬
‫קרה משהו?‬ ‫-לא, זה… הם יודעים, אבל אני לא.‬
‫מי לא יודע?‬ ‫-כמרים באו לבית הספר שלי היום.‬
‫הם התנהגו כמו מאפיונרים, לעזאזל.‬
‫הם אמרו לי שהכול יתגלה. זה מגוחך.‬
‫ידעת שפיליפ פרש מהתזמורת?‬
‫לא.‬ ‫-איבדנו את החצוצרה.‬
‫אז תודה רבה לך, בגלל שכל זה בגללך.‬
‫זה לא בגללי.‬ ‫-לא?‬
‫הוא מדבר על זה כבר חצי שנה.‬
‫ורק עכשיו את מספרת לי?‬
‫את לא מבינה שאף אחד לא רוצה לנגן?‬
‫היי.‬ ‫-אין טעם בכל הקונצרטים האלה.‬
‫פסק הדין.‬
‫אז? נאכל?‬
‫לא ניכנס לפרטים.‬
‫זה לא הסתדר.‬
‫זה בסדר.‬
‫אם הם ישאלו, לא אחפה עליך. אל תבנה על זה.‬
‫זהו זה.‬
‫סליחה על ההמתנה.‬
‫רק חצי שעה.‬
‫אניילה מיקובסקה. אתם יודעים מה תפקידי.‬
‫כן, כבר נפגשנו.‬
‫את מגינת… סליחה.‬
‫מגננת הברית.‬
‫מגינת.‬
‫תפקידי לנסות ולתקן את הנישואין שלכם.‬
‫אבל אני מבינה‬ ‫שבאתם רק כדי לקבל חותמת רשמית, נכון?‬
‫בערך, כן.‬
‫קראתי בתיק שלכם.‬
‫נישואין כשלכם תמיד מסתיימים בגירושין.‬
‫בדיוק.‬
‫סליחה, מה זאת אומרת?‬
‫בלתי מתפקדים ופתולוגיים.‬
‫אולי לא היינו מושלמים, אבל…‬
‫בלתי מתפקדים ופתולוגיים?‬
‫לא היית בהיריון בזמן טקס הנישואין?‬
‫התחתנו מתוך אהבה.‬
‫כמובן, מלגושה.‬
‫תודה. אשלח את חוות דעתי לדיוקסיה בדואר.‬
‫סליחה, גברת אניילה.‬
‫אנחנו שואלים בנימוס, האם נוכל לעשות משהו‬ ‫כדי לקבל עכשיו את החותמת?‬
‫זו לא חותמת.‬
‫תראי מה תפסתי.‬ ‫-מעולה.‬
‫בבקשה.‬
‫הכול היה בסדר?‬
‫לא, שום דבר לא בסדר.‬ ‫נפגשנו עם גברת מוזרה היום.‬
‫איזו גברת? חשבתי שיש שם רק כמרים.‬
‫כן, אבל היא הייתה אישה פשוטה. מגינת הברית.‬
‫הברית שלנו?‬
‫לא, מה זאת אומרת? שלי ושל יאצק.‬
‫היא רצתה שתחזרי לבעלך לשעבר?‬
‫כן, בערך.‬
‫אבל היא קראה לנו "פתולוגיים".‬
‫לנו?‬
‫לא לנו. ליאצק ולי.‬
‫מותק, לא התחתנו בכנסייה.‬ ‫מבחינתם, אתה לא קיים.‬
‫אז איך היה?‬
‫טוב… היה יכול להיות יותר טוב.‬
‫למי?‬
‫- נצחו את הדרקון -‬
‫סליחה.‬
‫רק רגע.‬
‫בדקתי ברשת, ויש כמה אפשרויות.‬
‫אני לא מנסה להציע שום דבר,‬ ‫אבל קראתי ששוחד קטן יכול לזרז את התהליך.‬
‫גושה, ניסיתי הכול.‬
‫טוב. קודם כול, נצטרך לתאם גרסאות.‬
‫זה ברור. אז מה הסיפור שלנו?‬ ‫-חכה.‬
‫אתה ברמקול.‬
‫אז…‬
‫לדוגמה, נספר להם שאתה אימפוטנט…‬
‫אימפוטנט.‬
‫אז קנינו את הבת שלנו באינטרנט?‬
‫אני לא יודעת. זו הגרסה שאני הכי אוהבת.‬
‫אולי הסתרת ממני מחלת נפש?‬
‫ולא עברתי טיפול? ונתנו לי להתחתן?‬
‫גושקה, על מה את מדברת?‬ ‫-בסדר.‬
‫אז אולי…‬
‫גיליתי שאתה אלכוהוליסט?‬
‫למה זה חייב להיות באשמתי?‬ ‫-בגלל שאתה זה שאכפת לו מזה.‬
‫אבל רגע…‬
‫אם היית שיכור‬ ‫בזמן שאמרת את נדרי הנישואין שלך,‬
‫לא היית זוכר את החתונה.‬
‫זה לא כל כך טיפשי.‬
‫אולי פשוט נדבר איתם כמו בני אדם?‬
‫אתה רציני?‬
‫כן. פשוט נשב ונדבר כמו אנשים מבוגרים.‬
‫בסדר גמור.‬
‫- הפעם השנייה -‬
‫אפשר להיכנס.‬
‫לעזאזל.‬
‫הללו את ישו.‬
‫עכשיו ולעולם. אמן.‬
‫סליחה.‬
‫איפה האב פשמיסלב?‬
‫הוא לא כאן. הוא הועבר.‬
‫נגיע לעניין. מר יאצק.‬
‫כן, אבי.‬
‫למה שנכריז על נישואיכם כבטלים ומבוטלים?‬
‫יש לבטל את הנישואין בינינו‬
‫בגלל שהתגרשנו לפני שנים רבות.‬
‫ו…‬
‫למלגושה יש בעל חדש.‬
‫ולי יש ארוסה חדשה.‬
‫ו…?‬
‫ו…‬
‫למלגושה יש בעל חדש.‬
‫לא כל כך חדש. אנחנו נשואים 17 שנה, אז…‬
‫אשאל זאת אחרת.‬ ‫מדוע תרצה להתחתן בכנסייה שוב?‬
‫באופן כללי, אני חושב שהתבגרתי.‬
‫גדלתי והשתניתי.‬
‫אז תתחתן בעירייה.‬
‫למה להטריח את הכנסייה?‬
‫למה אתה מדבר ככה, אבי?‬
‫זה לא קשור אליי. זה קשור ל…‬
‫סליחה שאני משתף בענייניי האישיים,‬ ‫אבל סבתה של מוניקה בת 94.‬
‫פלגיה. סיפרתי לך עליה. היא הנמוכה.‬
‫ו…‬
‫היא חלמה לראות את נכדתה בטקס החתונה,‬ ‫בשמלה לבנה.‬
‫כמו כל סבתא.‬
‫אבל לרוע המזל, בריאותה…‬
‫לקויה מעט ו…‬
‫אנחנו לא יודעים אם היא…‬
‫היא תורמת למיסה מדי שבוע.‬
‫כדי שהחתונה תתקיים בהקדם.‬
‫""הפתעה שנגרמה מהיריון בלתי צפוי."‬
‫אני לא מבין.‬ ‫מי יכול להיות מופתע מהיריון בלתי צפוי?‬
‫מרים הבתולה?‬
‫האב מריאן מטיל ספק בחוזק הטיעון שלכם.‬
‫הייתי שיכור.‬
‫לא רציתי לומר את זה קודם,‬ ‫אבל הייתי גמור מאלכוהול.‬
‫בחתונה. כלומר, בזמן המיסה. בטקס.‬
‫איזו הפתעה מזעזעת.‬
‫המצאת את הסיפור הזה עכשיו?‬ ‫-לא.‬
‫בדיוק ההפך, אבי.‬
‫התביישתי לספר.‬
‫כמה שיכור היית?‬
‫מאוד. כלומר, לא הייתי…‬
‫יכולת לעמוד?‬ ‫-כן. כאילו, יכולתי.‬
‫אז היית רק קצת שיכור.‬ ‫-לא, הייתי יותר שיכור.‬
‫אלוהים, עכשיו אני זוכרת את ה…‬
‫סירחון.‬
‫כן, הריח הזה.‬
‫חשבתי שהוא בא מהכומר.‬
‫גושקה, בחייך.‬ ‫-סליחה, אבל…‬
‫הוא ענד את הטבעת‬
‫על האצבע הלא נכונה.‬
‫כן, אני לא יודע מה הייתי עושה בלי הכומר.‬ ‫הוא ענד את הטבעת.‬
‫כאילו, הוא עזר לי עם הטבעת.‬
‫הוא תיקן את ה…‬ ‫-הוא תיקן את זה.‬
‫חשבתי שזה קרה בגלל מתח.‬
‫אבל זה…‬ ‫-גושה.‬
‫יאצק, אתה יודע מה…‬
‫עזבי את זה.‬ ‫-לא. תשמע, אתה פשוט חזיר.‬
‫אתה חזיר.‬
‫ושיכור.‬ ‫-גושה.‬
‫נבדוק את זה.‬
‫למה נתת לי סטירה?‬
‫סרטון החתונה שלנו? מאיפה הם השיגו את זה?‬ ‫-איך הם השיגו אותו?‬
‫אני נתתי להם אותו.‬
‫הם ביקשו ממני לתת להם חומר שדרוש לחקירה,‬ ‫אז נתתי להם אותו.‬
‫שמרת את הסרטון?‬
‫כמזכרת.‬
‫לא ידעתי על סבתא פלגיה.‬
‫כבל HDMI.‬
‫נדפקנו.‬
‫בני הזוג הטריים, שמעתם…‬
‫האב צ'סלאב.‬
‫…וקיבלתם תזכורת למשמעות האהבה והנישואין.‬
‫לכן, בשם הכנסייה,‬ ‫אבקש לשמוע מהן כוונותיכם.‬
‫מלגוז'טה ויאצק, האם תרצו,‬ ‫מרצונכם החופשי ומבלי שהדבר נכפה עליכם,‬
‫לבוא בברית הנישואין?‬
‫אני מתנודד פה.‬
‫בבירור.‬ ‫-איפה?‬
‫…בבריאות, לטוב ולרע…‬
‫אני מתנודד משמאל לימין.‬
‫אפשר לראות את זה.‬
‫…התקבלו את הילדים באהבה…‬
‫החיוך הטיפשי הזה. בגלל הוודקה.‬
‫כן.‬ ‫-נבקש מרוח הקודש לקדש את הקשר הזה…‬
‫הנה, שוב.‬
‫אהבתם, המחוזקת בכוחו, תהפוך לסמל…‬ ‫-תעביר לברכת הטבעות.‬
‫קדימה.‬
‫קדימה…‬
‫עצור.‬
‫תגביר.‬
‫…כסמל לברית הנישואין,‬ ‫ענדו את טבעותיכם זה לזו.‬
‫מלגוז'טה,‬
‫קחי טבעת זו‬
‫כסמל לאהבתי‬
‫ולנאמנותי.‬
‫בשם האב,‬
‫הבן ורוח הקודש.‬
‫אלוהים!‬
‫יאצק, קח טבעת זו כסמל לאהבתי ולנאמנותי.‬
‫בשם ה…‬
‫ומה עכשיו?‬ ‫-עכשיו?‬
‫עכשיו זו קבלת הפנים בחתונה.‬ ‫-כבה את זה.‬
‫אדוני, גברתי.‬
‫איני מוצא ראיות שיתמכו…‬
‫בתאוריה שלכם.‬
‫מה?‬
‫סליחה, אז מה יקרה עכשיו?‬
‫כלום.‬
‫בהצלחה.‬
‫סליחה.‬
‫יש לי הצעה.‬
‫לא תוכלו להתמודד עם זה לבד.‬
‫עורך דין?‬
‫מישהו שמכיר את המערכת.‬
‫שווה לחשוב על זה.‬
‫אז זה לא נגמר?‬
‫אבל בבקשה, תגידו לו שהאב תומאש שלח אתכם.‬
‫תרצו משהו לשתות?‬
‫כן, בבקשה.‬
‫לא, תודה.‬
‫יש לך כלב תחש? אתה אוהב כלבי תחש?‬
‫זה לא כלב תחש.‬
‫אז אתם באמצע הליך…‬ ‫-גירושין בכנסייה.‬
‫הכרזה על ביטול הנישואין.‬
‫כן.‬ ‫-כן.‬
‫האם תזדקקו לייעוץ חד-פעמי,‬
‫או לייצוג בהליך כולו?‬
‫נתחיל בייעוץ ואז נראה.‬
‫כמובן.‬
‫עזור לנו, בבקשה.‬ ‫מה עלינו לעשות כדי להתגרש?‬
‫כדי לבטל את יחסי ה…‬
‫ברית הנישואין.‬ ‫-הנישואין.‬
‫תהיו צודקים.‬
‫אבל אנחנו צודקים.‬
‫אבל זה לא עובד.‬ ‫-בדיוק.‬
‫אתה בטח מכיר את הפרצות‬
‫שיוכלו להביא לפתרון טוב, פשוט ומהיר יותר.‬
‫בואו נבהיר דבר אחד.‬
‫אני אדם מאמין,‬
‫ואיני נמצא כאן‬ ‫כדי לסייע לכם להונות את הכנסייה.‬
‫אבל אתה עורך דין?‬
‫עורך דין קאנוני.‬ ‫-מה זאת אומרת?‬
‫זאת אומרת‬ ‫שעליי להקפיד על ציות לחוק הקאנוני.‬
‫כן, כמובן.‬
‫המשפט הזה יוכל להתקיים אם תאמרו את האמת.‬
‫אם זה היה המצב, לא היינו צריכים עורך דין.‬
‫כן. אחרי שעיינתי בתיק שלכם,‬ ‫ארצה לשאול כמה שאלות.‬
‫כן.‬
‫אתה אלכוהוליסט?‬ ‫-לא.‬
‫כן, היית.‬
‫אני שותה פחות מבעבר.‬
‫שתיתי יותר אז.‬ ‫-אבל היית שיכור בחתונה.‬
‫מה זאת אומרת "שיכור"? נתחיל בזה.‬
‫זה מושג נזיל מאוד.‬
‫אני לא יודע מתי בן אדם מתחיל להיות שיכור.‬
‫אשאל זאת כך: האם יש הוכחה כלשהי…‬
‫לשכרות שלך?‬
‫טוב…‬
‫המילה שלי לא מספיקה?‬
‫תבינו, בבקשה.‬
‫יש המון גירושין היום.‬
‫אם ניתן היה לבטל את כל בריתות הנישואין‬ ‫בקלות כזאת… מה הן היו שוות?‬
‫למה שנזדקק לכנסייה?‬
‫זו שאלה טובה.‬
‫אתן לכם עצה.‬ ‫-בגלל זה באנו.‬
‫אתם זקוקים לעד שיאשר את גרסתכם.‬
‫אבל עליו לומר את האמת.‬
‫ו…? זה יעזור?‬
‫זה יגרום להגנה שלכם להיראות אמינה יותר.‬ ‫מכיוון שכרגע, לא הייתי עושה את זה.‬
‫לא הייתי מבטל.‬
‫עד.‬
‫הבנתי.‬
‫תודה שייעצת לנו.‬
‫התשלום הוא 950 זלוטי.‬
‫כמה?‬
‫האב תומאש שלח אותנו.‬
‫תמסרו לו דרישת שלום.‬
‫אז האב טומק בטח קיבל משהו מעורך הדין, לא?‬
‫זה בטוח.‬
‫רגע.‬
‫בדקה 36. ראית?‬
‫חכה.‬
‫כן?‬
‫זה לא החבר שלך?‬
‫שלי? לא.‬
‫הוא לא חבר שלך?‬ ‫-אף פעם לא ראיתי אותו. זה לא בן דוד שלך?‬
‫כן, זה. זה בן דוד שלי, כן.‬
‫אבל הסכמנו שלא נערב את המשפחה.‬
‫בסדר. וזה שלידו?‬ ‫-זה?‬
‫זה לא הבחור‬
‫שדפק את הראש בכביש‬ ‫ואז היה כל הסיפור עם האמבולנס?‬
‫אלוהים, זה הוא.‬
‫עכשיו נלמד את החתן איך שותה אדם עיוור.‬
‫שימו את זה על העיניים. כן…‬
‫מוכנים?‬
‫כן, זה פיוטרק. חבר מהאוניברסיטה.‬
‫אז אולי הוא?‬
‫הוא לא יזכור כלום.‬ ‫הוא היה שיכור לפני המיסה.‬
‫בדיוק!‬
‫נכון. הוא לא ישקר, כי הוא לא זוכר.‬
‫פיוטרוש.‬
‫הוא יהיה מושלם.‬
‫אני אוהב אתכם! לא אשכח אתכם!‬
‫אז? עשינו את זה.‬
‫ברכות להצלחה שלנו.‬
‫נשיקה!‬
‫היי.‬
‫הבהלת אותי.‬
‫תרצו משהו לאכול?‬
‫אוכל להזמין אוכל.‬ ‫-לא, כבר אכלנו אחרי האימון.‬
‫אנחנו מחפשים עד מהחתונה כדי ש… לא חשוב.‬
‫תוכלי להקפיץ את אלה מחר ב-11 בבוקר?‬ ‫-כן.‬
‫רגע, לא.‬
‫יש לי פגישה עם יאצק…‬
‫אוקיי.‬
‫בפייסבוק ראיתי ש…‬ ‫הוא גר אצל סבא וסבתא שלו?‬
‫אני חושב שהייתי שם במסיבה פעם. איתך.‬
‫לא.‬
‫איך לא?‬
‫לא חשוב.‬
‫פיוטרוש יהיה שם. הכול יהיה בסדר.‬
‫נראה.‬
‫הנה הוא.‬
‫מישה, קאשה!‬
‫כמה זמן לא התראינו!‬
‫מה נשמע, פיוטרוש?‬
‫מה קורה?‬
‫ממש רזית, אחי.‬
‫היי!‬ ‫-גושה.‬
‫יאצק. היית בחתונה שלנו, אחי. בשנת 2000.‬
‫אתה זוכר?‬
‫אל תשחק אותה…‬ ‫-נראה לי.‬
‫עברנו בסביבה.‬
‫חשבתי, "פיוטרק גר כאן". וצדקתי.‬
‫היה חבל לעבור פה ולא לבקר אותך.‬ ‫-כן.‬
‫נו… היי!‬
‫חברות ותיקה אף פעם לא נעלמת.‬ ‫-כן…‬
‫אתה חייב להודות, פיוטרוש, העולם השתנה.‬
‫אבל אני כבר לא שותה.‬
‫בחייך.‬
‫שתים עשרה שנים.‬
‫רק קצת?‬
‫תקשיבו, יאצק ו…‬ ‫-גושקה.‬
‫גושקה. אם תרצו שאתקן לכם את מכונת הכביסה,‬ ‫אתן לכם הנחה…‬
‫אנחנו לא רוצים לתקן את מכונת הכביסה.‬ ‫אנחנו רוצים גט.‬
‫באתי לבקר אותך כדי שתעזור לנו.‬ ‫-איך אוכל לעזור?‬
‫תעיד בבית הדין.‬ ‫-מה זאת אומרת?‬
‫תירגע. אנחנו רוצים שתגיד את האמת.‬
‫איזו אמת?‬
‫מה אתה זוכר מהחתונה שלנו?‬ ‫-נו? קדימה.‬
‫לא הרבה, אבל…‬ ‫-אבל אעזור לך.‬
‫אתה זוכר מה מזגת בכניסה לכנסייה?‬ ‫זה משהו שהכנת בבית.‬
‫כן!‬
‫אניסט!‬ ‫-אניסט! חשבתי שזה היה ארוניה.‬
‫לא.‬ ‫-אניסט. רק המילה הזאת עושה לי צמרמורת.‬
‫כן.‬
‫ככה זה היה.‬ ‫-אבי המנוח, הוא הכין את זה.‬
‫הוא מת?‬ ‫-כן.‬
‫אני מצטער.‬
‫כן. אבל רק אני שתיתי את זה.‬ ‫-אלוהים.‬
‫לא!‬ ‫-לא.‬
‫יאצק שתה איתך.‬ ‫-גם אני שתיתי. מלא.‬
‫אתה, אבא שלך ואני.‬ ‫-בדיוק.‬
‫כן…‬
‫היו ימים.‬
‫ואיך זה יעזור?‬
‫פשוט תחזור על זה.‬
‫בבית הדין.‬ ‫-לחזור על מה?‬
‫שהוא היה שיכור בטקס הנישואין.‬
‫רגע. איזה בית דין זה?‬
‫בית דין כנסייתי רגיל. כמו כל האחרים. מה?‬
‫בחיים לא.‬ ‫-פיוטרק… "כנסייתי"?‬
‫פיוטרוש!‬
‫פיוטרק, אימא שלי מתה.‬
‫מה אכפת לי? אתם רוצים שאשקר לכנסייה?‬
‫מצאתי את האמונה שלי, לעזאזל.‬ ‫ברית הנישואין קדושה בעיניי.‬
‫זה לא ככה.‬ ‫-אז מה זה?‬
‫זו האמת.‬
‫אתה צריך לומר את האמת. אתה חייב.‬
‫זה יעזור לנו מאוד.‬
‫להתראות. תמצאו לכם פראייר אחר.‬
‫היי.‬
‫אלפיים?‬
‫בחייך.‬
‫שלושת אלפים!‬
‫כן. לא, זה טוב.‬
‫צריכים להפיק שעשועון בהשתתפותכם.‬
‫כמה טוב שביקרתם אותנו.‬ ‫-נישאר בקשר?‬
‫בטח!‬ ‫-ברור.‬
‫תשמע…‬
‫כן, היא ישנה אבל טובה.‬
‫כמה ק"מ היא עשתה?‬
‫פיוטרוש.‬ ‫-ביי.‬
‫מישהו אמר שאנשים לא משתנים.‬
‫בגלל שהם לא משתנים.‬
‫הם לא משתנים?‬ ‫-כן.‬
‫ופיוטרוש?‬
‫הוא היוצא מהכלל.‬
‫אל תדאגי, אני בודק אותה במוסך כל שבוע.‬
‫רגע.‬
‫תירגעי.‬
‫בחייך, תעצור.‬ ‫-פאק.‬
‫לא, התכוונתי להמשיך לנהוג.‬ ‫-כן, תעצור. זה בטח הרדיאטור.‬
‫בסדר.‬
‫אתקשר לאנדז'יי. הוא יעזור.‬
‫אני יכול להסתדר לבד.‬
‫"אנדז'יי".‬
‫לעזאזל.‬
‫פאק!‬
‫כן.‬
‫מה עכשיו?‬
‫רדיו?‬ ‫-לא!‬
‫את תרוקני את המצבר.‬
‫ולא נוכל לנסוע?‬ ‫-לא.‬
‫לא תוכלי לנסוע לשום מקום אף פעם.‬ ‫-לא? אז לא אדליק אותו.‬
‫אני זוכר.‬ ‫-כן?‬
‫כבר נגמר לנו המצבר פעם.‬
‫הטענו אותו טוב מאוד, מהר מאוד.‬
‫המכונית רעדה כמו בקליפים בטלוויזיה.‬ ‫-באמת!‬
‫היינו צעירים וטיפשים.‬
‫רצינו לעשות את זה כל הזמן.‬ ‫-זהו זה.‬
‫רצינו לעשות את זה כל הזמן.‬
‫זה יפהפה.‬ ‫-כן, בסדר.‬
‫מה?‬ ‫-עם הגיל, אנשים צריכים קצת יותר נוחות.‬
‫מוניקה ואני…‬
‫אנחנו כל הזמן עושים את זה ברכב.‬
‫ברצינות?‬
‫בחייך.‬
‫יש לי סיבה לשקר לך? לא.‬
‫לא. יש לך סיבה לספר לי את זה?‬
‫אנחנו מדברים על זה.‬ ‫-כן, אבל…‬
‫מה?‬ ‫-לא כואב לך הגב?‬
‫הוא כואב.‬ ‫-בדיוק.‬
‫בדיוק. זהו.‬
‫מה?‬ ‫-כלום.‬
‫יש דברים שמבינים רק אחרי כמה שנים.‬
‫כמו מה?‬
‫כמו הסיבה בגללה נפרדנו.‬
‫ברצינות?‬ ‫-כן.‬
‫לא הייתי צריכה שנים כדי להבין את זה.‬
‫ידעתי מייד שאתה לא בוגר ולא אחראי.‬
‫אתה שקוע בעצמך. אתה נעלם כל הזמן.‬ ‫-בטח…‬
‫מה? ככה זה היה.‬ ‫-בטח. ברור.‬
‫אז למה נפרדנו?‬
‫גושקה, איזה אדם נורמלי‬ ‫מצפה שמישהו בן 20 יוותר על החיים שלו?‬
‫מישהי בת 20 שיש לה תינוק בבטן.‬
‫לא רציתי ילדים.‬ ‫-גם אני לא.‬
‫אבל נולדה לנו ילדה. יש לנו ילדה.‬
‫כשיש לך ילד, אתה צריך להתבגר קצת.‬
‫אבל אתה לא התבגרת,‬ ‫אז אני נאלצתי להתבגר. וגם אני הייתי בת 20.‬
‫אל תגידי שהכול היה כל כך גרוע.‬
‫יאצק, זה היה כל כך גרוע.‬
‫אתה לא זוכר?‬
‫אני שומר בלב רק את הדברים הטובים.‬
‫אני השתניתי.‬
‫בדיוק, ככה זה כשמדברים איתך.‬
‫מה?‬
‫זאת לא הנקודה שלי. באמת.‬
‫יאצק, אני שמחה שהתבגרת. אני באמת בעדך.‬
‫אתה לא מבין שהגיע הזמן?‬
‫אטם ראש המנוע התפוצץ.‬ ‫-זה מה שחשבתי. זה נורא, מה?‬
‫קל לתקן את זה,‬ ‫אבל הצפת את המנוע והרכב לא יתניע.‬
‫אני אקפיץ אתכם ותחזרו עם גרר.‬
‫זו הייתה התוכנית.‬
‫אילונקה תבוא בשבת הבאה.‬
‫היא רוצה להכיר לנו את החבר שלה, טומק.‬
‫יכול להיות שזה רציני.‬
‫נעשה מסיבה, נכון?‬
‫אימא, אני רוצה לפרוש.‬
‫מה?‬
‫מהתזמורת.‬
‫תזרקי שבע שנים לפח, אבל את תנגני…‬
‫אימא, לנגן בתחנת רכבת? ברצינות?‬
‫לא תנגני בתחנת רכבת,‬ ‫אלא בפתיחת תחנת רכבת. זה לא אותו דבר.‬
‫התחנה הזאת קיימת כבר 40 שנה!‬
‫היא נסגרה לפני שנתיים‬
‫ועכשיו פותחים אותה מחדש‬ ‫בגלל הבחירות, נראה לי.‬
‫- בקשתך למענק נדחתה -‬
‫אגב, מעניין שדבר כל כך פשוט כמו…‬
‫עירום, שמקובל במדינה אירופאית אחת,‬ ‫הוא טאבו במדינה אחרת.‬
‫נכון?‬ ‫-כן.‬
‫כן, אבל זה גם עניין של דת.‬ ‫וכן הלאה. יש דברים שאי אפשר להתגבר עליהם.‬
‫אימא אמרה שאתם שוב מתגרשים.‬
‫איך זה מתקדם הפעם?‬
‫זה מתקדם.‬ ‫-כן. זה מתקדם.‬
‫זה מתקדם טוב.‬ ‫-זה מתקדם איכשהו.‬
‫זו הפעם השנייה.‬
‫עכשיו הגשנו ערעור.‬
‫אנחנו מחכים לחוות דעת ממישהו בוותיקן.‬
‫בוותיקן?‬
‫אז עכשיו האפיפיור יחליט?‬
‫זה יהיה מעניין.‬
‫אולי יש בזה משהו.‬
‫האמת, אנחנו לא יודעים מה יהיה.‬ ‫-נראה.‬
‫מה זאת אומרת, אתם לא יודעים? אז מה יהיה?‬
‫זה לא שאנחנו לא יודעים מה יקרה,‬ ‫אנחנו לא יודעים מתי זה יקרה. כן.‬
‫מה זאת אומרת "מתי"?‬
‫אבא קבע הכול לספטמבר.‬
‫אמרתי למשפחה שלי‬ ‫לא לנסוע לשום מקום באותו זמן.‬
‫מוניקה, אמרתי שאנחנו לא יודעים מתי…‬
‫אני לא מבינה.‬ ‫-אבל אנחנו יודעים…‬
‫אנחנו עושים את כל מה שאנחנו יכולים.‬ ‫-כן. זה רק עניין של זמן.‬
‫זה יתעכב עד ספטמבר?‬ ‫-לא, באמת.‬
‫אני מוכרח לומר, זה לא אופייני לפולין…‬
‫לראות משפחה מורכבת כזאת בשולחן אחד.‬
‫אבל אתה רואה כמה אלכוהול זה דורש.‬
‫בת אחת, בת שנייה. אבא, אימא.‬
‫ה…‬
‫הבחור האקראי והאחראי‬ ‫שגידל את אילונקה מאז שהייתה בת שבע.‬
‫אתה אומר שאני לאחראי?‬
‫אתה אמרת.‬
‫לימדתי אותה לרכוב על אופניים.‬ ‫-כן?‬
‫כן. עדיין יש לי צלקת.‬
‫אבל לפחות את יודעת לרכוב.‬ ‫-טוב, מספיק.‬
‫אני שותה לבד.‬
‫לחיים. לחיי אושר חסר אחריות.‬
‫אנחנו הולכים הביתה. עכשיו.‬ ‫-הביתה? טוב.‬
‫תקשיב.‬
‫בסדר.‬ ‫-בטח.‬
‫בבקשה.‬ ‫-הזמנתי מונית.‬
‫מה?‬ ‫-נתחלק בחשבון.‬
‫לא, אני משלם.‬
‫תעגלי את המחיר.‬
‫אני הולכת לשירותים.‬
‫אבוא איתך.‬
‫תודה, דרך אגב.‬
‫על מה?‬
‫על הגט.‬
‫רוב הנשים לשעבר לא היו רוצות לעזור,‬ ‫רק כדי להכעיס.‬
‫יכול להיות.‬ ‫-כן.‬
‫טוב. אבל לא עברו שנתיים מאז הגירושין,‬
‫אלא כמעט עשרים. יש הבדל גדול.‬
‫אולי זה מצחיק‬ ‫שהשמלה הלבנה חשובה למישהו, אבל…‬
‫לכל אחד יש חלום, נכון?‬ ‫-ברור.‬
‫אני יכולה להגשים את החלום שלי בזכותך.‬
‫אם היינו חברות טובות,‬ ‫הייתי ממליצה לך לברוח.‬
‫מיאצק?‬ ‫-כן.‬
‫אין לו מושג למה הוא נכנס.‬ ‫-זה מוצא חן בעיניי.‬
‫היא נראתה נחמדה מאוד.‬
‫זו המונית שלנו.‬
‫להתראות.‬
‫ביי!‬ ‫-ביי.‬
‫ביי!‬ ‫-איפה המונית שלנו?‬
‫אל תתקלחי, בבקשה.‬ ‫-איפה המונית שלנו?‬
‫אני רוצה את זה מלוכלך הערב.‬
‫תקשיבו, מוניקה בתורנות,‬ ‫אבל אנחנו לא. נכון?‬
‫לאן נלך?‬ ‫-לאיפה שתרצה, רק שיהיה מקום טעים.‬
‫אתה צריך להכיר את המחותן שלך, נכון?‬
‫היי!‬ ‫-קדימה, נלך.‬
‫גושה?‬
‫אולי אישאר?‬
‫אני אישאר עוד קצת.‬
‫אז גם אני רוצה להישאר.‬
‫קדימה, תיכנסי למונית.‬
‫יש לך בית ספר.‬
‫לי אין בית ספר.‬
‫להתראות.‬ ‫-ביי.‬
‫ביי.‬ ‫-ביי.‬
‫להתראות.‬
‫אז? מה עכשיו?‬
‫לשם? או לשם?‬
‫אמרת "פורטוגל".‬ ‫-לא נכון. היא הייתה בת שש, לא שבע.‬
‫זה היה בברצלונה!‬ ‫-היא הייתה בת שבע.‬
‫בלבלת את פורטוגל עם איטליה.‬ ‫-לא!‬
‫יהיה בסדר. קדימה.‬ ‫-אני לא בטוחה.‬
‫זה בסדר, בואי.‬ ‫-זה מקום נחמד.‬
‫כאן?‬
‫בבקשה.‬
‫לאן?‬ ‫-אני לא יודע איפה את גרה, אבל פה…‬
‫לבר!‬ ‫-לבר!‬
‫יש זכות קדימה למי שיוצא.‬
‫אבא, אני רואה שאתה בדיאטה.‬
‫מוניקה כועסת כשאני אוכל בשר אדום.‬ ‫-הנה זה מתחיל.‬
‫סליחה, איפה המשקה שלי?‬
‫נביא לך אחד.‬
‫בוא איתי.‬ ‫-חכה…‬
‫מה את עושה?‬ ‫-אני חייבת.‬
‫תשאירי לי ביס.‬ ‫-אני חייבת.‬
‫כמה זמן את נותנת להם?‬
‫לאבא?‬
‫מוניקה תיישר אותו.‬
‫דיברתי עם אלה. היא אמרה שהמצב בבית היה רע.‬
‫היא מגזימה.‬
‫החיים, מערכות יחסים, אלה דברים קשים.‬
‫אבל אלה הופכת את זה לקשה יותר.‬
‫אולי היא לא הייתה עושה את זה‬ ‫אם היית מניחה לה.‬
‫אני מניחה לה.‬
‫היא רוצה לפרוש מבית הספר למוזיקה?‬ ‫בסדר, אלה החיים שלה.‬
‫אבל ברור שאת כועסת.‬
‫זה גיל קשה מאוד.‬
‫את מספרת לי? אני גרה איתה.‬
‫לא היית ככה פעם.‬
‫בגלל שעשיתי כל מה שרצית.‬
‫בדיוק.‬
‫בדיעבד, אני חושבת שזה לא היה בריא במיוחד.‬
‫תפסיקי.‬ ‫-אני צוחקת.‬
‫תרחמי עליי.‬ ‫-את אימא נהדרת.‬
‫בבקשה.‬
‫למה השארת לי כל כך מעט?‬
‫אגיד לאנדז'יי שייתן לך המבורגר מדי פעם.‬
‫רצינו לשתות.‬
‫זה רק…‬ ‫-לא. וודקה וזהו.‬
‫כן, וודקה.‬
‫לחיים.‬ ‫-באמת?‬
‫אימא.‬
‫"זאת הרחבה שלי!‬
‫"אז אל תגידו לי מה לעשות!"‬
‫את זוכרת?‬
‫"זאת הרחבה שלי!‬
‫"אז אל תגידו לי מה לעשות!"‬
‫"זאת הרחבה שלי!‬
‫"אז אל תגידו לי מה לעשות!"‬
‫אני פשוט…‬
‫כבר מזמן לא יצאתי עד שעה כזאת.‬
‫תפסיק לצחוק עליי.‬ ‫-תתביישי לך.‬
‫גושקה.‬ ‫-יש לי משפחה, ילדים. יש לי הכול.‬
‫החיים קצרים. צריך ליהנות מהם.‬
‫אני יודעת.‬
‫זאת הצעה כלשהי?‬
‫"זאת הצעה כלשהי?"‬
‫מה אתה…‬ ‫-מה?‬
‫לאן את הולכת?‬
‫גברת, אם הייתי לוקח אותך עכשיו…‬
‫לסמטה הזאת…‬
‫מה?‬
‫…לא היינו צריכים ללכת לווידוי, את יודעת?‬
‫למה?‬
‫זה לא חטא אם זו אשתך.‬
‫לא השתנית בכלל.‬
‫בוקר טוב.‬
‫היי.‬
‫"תודה"?‬
‫רגע. מה קורה?‬
‫כלום.‬ ‫-אתה רוצה לדבר?‬
‫יש לי לקוח.‬
‫אבל זה חשוב, לא?‬
‫גם הלקוחות חשובים.‬
‫לא תוכל לחכות חמש דקות?‬
‫תהיי עסוקה אחר כך? עם יאצק?‬
‫אנדז'יי…‬
‫יולקה וגברישה חולות‬ ‫ולברונו יש קלקול קיבה.‬
‫יאצק יצא, לדעתי.‬
‫מארק אצל סבא וסבתא שלו השבוע.‬
‫טוב, נכוונן את הכלים.‬
‫ננגן בכל זאת?‬
‫כן, ננגן.‬
‫תנו לי "לה".‬
‫חכו.‬
‫בואי רגע.‬
‫מה זה? איך זה נראה?‬
‫הם חולים. זה המצב.‬
‫כל השנה אף אחד לא חלה ועכשיו כולם חולים?‬
‫זה התחיל עם הבת שלך.‬
‫האחראים על פתיחת התחנה התקשרו אליי.‬
‫הם שאלו אם כדאי להחליף תזמורת‬ ‫בגלל החיסורים.‬
‫איך הם יודעים על החיסורים?‬
‫זה לא העניין.‬
‫שמעתי שהתחנה הזאת פתוחה כבר שנים.‬
‫מה ההבדל? יסגרו אותה לרגל הפתיחה.‬
‫תפתרי את זה, או שאמצא מישהו שיעשה את זה.‬
‫היי. לא ידעתי שאת בבית.‬ ‫-אז מה?‬
‫אלה, אפשר לומר לך משהו?‬
‫תעשי מה שתרצי.‬ ‫-רגע, תקשיבי לי.‬
‫אני רק רוצה שתדעי שאכבד כל החלטה שלך.‬
‫אני רק מבקשת ממך לקחת את הזמן‬ ‫ולחשוב על זה שוב.‬
‫אל תעשי משהו רק כדי להרגיז אחרים.‬ ‫אל תחשבי עליי או על…‬
‫קונצרט עלוב במפעל.‬
‫תחשבי רק על עצמך.‬
‫בגלל שהדבר האחרון שאאחל לך‬ ‫הוא להתחרט על שבזבזת שבע שנות נגינה בגלל…‬
‫שאת ואני חווינו כמה קשיים.‬
‫בסדר?‬
‫בסדר.‬
‫תודה.‬
‫ידעת שאבא לא קיבל את המענק שלו?‬
‫לא.‬
‫כן, הוא קיבל מכתב.‬
‫אני חושבת שהוא לא רצה שתראי אותו.‬
‫אני חושבת שהוא ממש צריך אותך עכשיו.‬
‫- הפעם השלישית -‬
‫ברכת האל.‬
‫תבורכו.‬
‫אנחנו מחכים לשיחה.‬
‫איזו שיחה?‬
‫עם האב ג'וספה מהוותיקן.‬
‫תראי.‬
‫הביאו את העד.‬
‫העד?‬
‫צ'סלאב.‬
‫תודה שבאת מאזור מרוחק כל כך.‬
‫אתה מזהה את הזוג הזה, אבי?‬
‫ברכת האל.‬
‫כמובן.‬
‫איפה פגשת אותם?‬
‫ב-31 במאי 2000.‬
‫ניהלתי את טקס נישואיהם‬ ‫בכנסיית סנט פלוריאן.‬
‫האם הבחנת במשהו חשוד באותו יום?‬
‫משהו שיוכל להביא לביטול ברית הנישואין?‬
‫לא.‬
‫האם קיבלת את הרושם שאחד מבני הזוג‬
‫במהלך הטקס‬
‫היה שרוי בגילופין בבירור?‬
‫האם הבחנת בריח מסוים?‬
‫מצב כזה עשוי להעניק ביסוס לביטול הנישואין.‬
‫בהחלט לא.‬
‫אני מבין. שאלה אחרונה.‬
‫האב צ'סלאב, שני בני הזוג אומרים‬
‫שמר יאצק רצה לענוד את הטבעת‬
‫על האצבע הלא נכונה.‬
‫אבל באותו רגע התערבת‬ ‫והראית לחתן מהי האצבע הנכונה.‬
‫האם זה נכון?‬
‫לא קרה שום דבר כזה.‬
‫החתן ענד את הטבעת ללא היסוס‬
‫על האצבע הנכונה.‬
‫תודה.‬
‫אין לי שאלות נוספות.‬
‫לי יש שאלה.‬
‫סליחה?‬
‫אני רוצה לשאול את האב צ'סלאב שאלה.‬
‫מותר לי לשאול? לדעתי, אני צד בהליך.‬
‫בבקשה.‬
‫ב-21 בספטמבר 2001…‬
‫אתה זוכר?‬
‫תוכלי בבקשה לרענן את זיכרוני?‬
‫באותו יום הוטבלה בתנו, אילונקה.‬
‫כמובן.‬
‫היה רגע‬
‫בו מסרתי לידיך את אילונקה‬ ‫והיא התחילה לבכות…‬
‫התינוקת לא הצליחה להירגע אחרי הטקס.‬ ‫זה קורה.‬
‫כן.‬
‫אבל…‬
‫אני לא מבין מה את רוצה.‬
‫הנקודה היא שאילונקה הוטבלה בבידגושץ'.‬
‫בקרב הקהילה של משפחתו של יאצק.‬
‫אז אתה משקר, אבי, באופן בוטה.‬
‫אני מטילה ספק באמינותו של העד.‬
‫ואני דורשת למחוק את עדותו.‬
‫נבקש רגע להתייעץ‬
‫על מנת לברר את הצעד הבא.‬
‫אני מציע לדחות את המשפט.‬ ‫-לא!‬
‫לא תדחה כלום!‬
‫סליחה, זה מספיק.‬ ‫לא נדחה כלום. אני לא אחכה עוד!‬
‫האמת היא שלא הייתי שיכור.‬
‫הייתי בן 20.‬
‫הייתי צעיר וטיפש.‬
‫ואתם וההורים שלי,‬ ‫כולכם אמרתם לנו לעשות את זה.‬
‫להתחתן.‬
‫להישבע להיות יחד עד שהמוות יפריד בינינו.‬ ‫זה מעוות.‬
‫נגיד את האמת.‬
‫אם הייתי שיכור, הייתי מתפכח בבוקר.‬
‫אבל נדרשו לי שבע שנים כדי לעזוב אותה.‬
‫שבע שנים‬
‫נדרשו לי כדי להבין‬ ‫שהאישה הנפלאה הזאת צריכה מישהו אחר.‬
‫מישהו שידאג לה, שיתייחס אליה היטב,‬
‫מישהו שפשוט יתמוך בה!‬
‫כי אני לא עשיתי את זה.‬
‫אני באמת מצטער על זה.‬
‫היינו בני 20.‬
‫בני 20!‬
‫לא הייתי בוגר.‬
‫האם אני בוגר עכשיו? אני לא יודע.‬
‫אבל אני יודע שאני רוצה להתחתן‬ ‫עם האישה שאני אוהב.‬
‫ומה אתם עושים?‬
‫מה אתם רוצים?‬
‫לתלות אותנו?‬
‫נמאס לי לשקר כדי לקבל את מה שנרצה. הבנתם?‬
‫אני מצטער שהתפרצתי.‬
‫לדעתי, נעצור כאן. קיבלנו את המידע שרצינו.‬
‫אנא המתינו לפסק הדין. תקבלו אותו בדואר.‬
‫בסדר.‬
‫אלא אם לאב ג'וספה יש שאלות נוספות.‬
‫סליחה, החיבור השתבש.‬
‫פספסתי משהו?‬
‫זה מגוחך.‬
‫אני צריכה ללכת. אני כבר מאחרת.‬ ‫-לעזאזל.‬
‫את רוצה טרמפ?‬ ‫-לא, אגיע יותר מהר ברגל.‬
‫אבל…‬ ‫-טוב, להתראות.‬
‫רגע, לא. גושקה, חכי.‬ ‫-מה?‬
‫תודה.‬
‫באמת, תודה.‬
‫אל תודה לי. אנחנו לא יודעים אם…‬
‫אני יודע. תודה שהיית שם,‬ ‫על שעברת את זה איתי ביחד ו…‬
‫תודה על הכול.‬
‫אז אין בעד מה.‬
‫גם אני רוצה להודות לך.‬
‫זה היה שווה את זה…‬
‫כדי להיזכר למה התאהבתי בך.‬
‫בהצלחה בקונצרט!‬
‫את לא ממהרת?‬ ‫-אני מצטערת. אפשר לנסוע.‬
‫תודה, איזו קבלת פנים… כן, זה מגיע לי.‬
‫אתה בטוח שזו הדרך?‬
‫אני נוסע לפי ה-GPS.‬
‫לא נוכל לנסוע בכביש סלול?‬ ‫-זו הדרך שהוא מראה לי.‬
‫מה המרחק?‬
‫קילומטר וחצי.‬
‫ו-12 דקות.‬
‫שתים עשרה דקות?‬
‫אתה לא יכול לתת גז?‬
‫גברתי, אם אתן פה גז…‬
‫מה זה היה?‬
‫נראה.‬
‫כמו שאת רואה, זה פנצ'ר.‬ ‫-מה נעשה עכשיו?‬
‫אקרא לעזרה.‬ ‫-כמה זמן זה ייקח?‬
‫בהחלט יותר מ-12 דקות.‬
‫תקשיבו. קחו את הכלים שלכם. נלך ברגל.‬
‫כולנו יודעים כמה חשובה הרכבת.‬
‫אני בטוח שההשקעה הזו,‬
‫במימון תקציב המשרד,‬
‫תתרום לפיתוח העירוני,‬
‫למחוז‬
‫ולאזור כולו.‬
‫איפה אתם, לעזאזל?‬
‫הכומר יברך את המסילה.‬ ‫אתם הבאים בתור. תתקשרי אליי!‬
‫אנחנו הולכים בכיוון הנכון?‬
‫אני מקווה.‬
‫זוזו. טרקטור מגיע.‬
‫זוזו.‬
‫שלום.‬
‫אתה יודע איפה טקס פתיחה התחנה?‬
‫הפתיחה? אני לא יודע.‬ ‫-כן.‬
‫אבל התחנה תמיד הייתה שם.‬
‫זה רחוק?‬
‫קצת יותר מקילומטר וחצי.‬
‫תודה לשר.‬
‫עכשיו נבקש מהבישוף‬
‫להתיז… לברך את מסילת הרכבת‬
‫כך שתשרת את אנשי העיר‬
‫ואת אזור סורוצ'יצה.‬
‫ילדים.‬
‫תקשיבו.‬
‫מכובדיי, אחרי החלק הרשמי,‬ ‫יגיע הזמן לקונצרט.‬
‫יש לנו שינוי בתוכנית.‬
‫אני מזמין אתכם לטקס גזירת הסרט.‬
‫תודה.‬
‫אלה!‬
‫תוכלי…‬
‫להצטרף לתזמורת?‬
‫אני רוצה לדבר עם אבא.‬
‫ביי. תודה.‬
‫תודה.‬
‫היי.‬
‫טוב שיש לך רפלקסים חדים.‬
‫זה טוב באופן כללי.‬
‫שאתה פה.‬
‫ושיש לך סבלנות כזו אליי.‬
‫אתה מבין הכול. אני לא צריכה להסביר כלום.‬
‫והכול נראה קל איתך.‬
‫אני טבח מעולה.‬
‫ובנוסף, אתה גם טבח מעולה.‬
‫ו…‬
‫כל זה פשוט…‬
‫זה ממש מדליק אותי.‬
‫לדוגמה, אם אתה…‬
‫תפסיקי לדבר.‬
‫- פסק הדין -‬
‫יקיריי.‬
‫התכנסנו כאן היום כדי לאחד זוג זה,‬
‫את יאצק ואת מוניקה, בברית הנישואין.‬
‫לעד‬
‫ובאופן בלתי הפיך.‬