Avem un vehicul.
Finlanda e o țară cu una dintre cele mai mici populații din Europa,
dar are o forță de luptă modernă dublă față de armata britanică
și cea mai puternică artilerie din Europa de Vest.
Întreaga țară e pregătită să devină o fortăreață.
Podurile pot fi aruncate în aer pentru a opri invadatorii.
Drumurile se transformă în piste.
Dar de ce?
Aceasta e povestea extraordinară a unei națiuni
născute din bătăliile dintre superputeri.
Toate cele 70 de nave de război deschid un baraj de foc.
Supraviețuind în Al Doilea Război Mondial în ciuda soartei potrivnice...
Înfruntau un adversar copleșitor.
Trebuie să fi fost terifiant.
...și în criza Războiului Rece,
a făcut din Finlanda una dintre cele mai bine apărate țări din lume.
Un oraș întreg poate supraviețui în subteran.
Fiecare țară e prizoniera geografiei sale,
mărginită de munți, râuri, mări
sau piatră.
Fiecare țară trebuie să apere aceste granițe de atacuri,
pe uscat, în aer și în largul mării.
Această emisiune explorează structuri incredibile, arme ingenioase
și strategii geniale care au modelat cele mai călite în luptă țări europene
în ultimul mileniu
și au jucat un rol crucial în crearea națiunilor de azi.
O sălbăticie izolată și liniștită,
un amestec de păduri magice și lacuri-oglindă.
Timp de peste 2.000 de ani, a găzduit popoare vorbitoare de finlandeză.
Astăzi, acest tărâm cu reni și saune găzduiește o economie sofisticată,
iar finlandezii au câștigat reputația de cei mai fericiți oameni din lume.
Dar acest tărâm minunat e foarte vulnerabil.
FINLANDA
Situată în nordul îndepărtat al Europei, prinsă între est și vest,
Finlanda ocupă o poziție strategică la Marea Baltică.
Să înțelegem cum a crescut Finlanda la umbra superputerilor vecine,
trebuie să ne întoarcem cu 150 de ani în urmă,
înainte ca Finlanda să existe ca națiune.
Și la o insulă-fortăreață remarcabilă, loc al bătăliilor sângeroase,
cunoscută finlandezilor cu mândrie drept „Fortăreața Finlandei”.
Andy Torbet este arheolog naval
și fost soldat, pasionat de istoria militară.
În spatele meu e Helsinki, capitala Finlandei,
dar în fața mea sunt niște insule mici numite Suomenlinna în finlandeză.
Mă îndrept într-acolo pentru a înțelege mai bine impactul
avut asupra istoriei acestei națiuni.
FINLANDA HELSINKI SOUMENLINNA
La doar 20 de minute pe mare de Helsinki,
Suomenlinna e un grup de opt insule interconectate.
HELSINKI SUOMENLINNA
Au fost puternic fortificate cu 6 km de ziduri defensive,
care protejează o bază navală mare, de 200 de clădiri.
E plină de tunuri, adăpostite în bastioane în formă de stea,
de până la nouă metri grosime.
Zidul exterior le oferea apărătorilor două avantaje-cheie.
Primul e că tunurile erau adăpostite
în nișele mici, protectoare,
în loc să fie pe zid, unde erau vulnerabile.
Al doilea e forma zidului.
Acest model în zigzag însemna că tunurile stăteau
și arcurile de foc se intersectau, așa că nu există puncte oarbe
și nu există niciun loc sigur din care inamicul să atace.
Cine controla Suomenlinna avea putere imensă în estul Mării Baltice.
În secolul XVIII, asta era Suedia.
SUOMENLINNA
Dar în secolul XIX,
Suomenlinna și zonele unde se vorbea finlandeză au ajuns ale rușilor...
IMPERIUL SUEDEZ IMPERIUL RUS
...creând în Imperiul Rus o nouă provincie, Marele Ducat al Finlandei.
MARELE DUCAT AL FINLANDEI
Suomenlinna le oferea rușilor protecție vitală
pentru rutele comerciale baltice
și păzea poarta spre Helsinki, capitala ducatului.
Dar, pentru Marele Ducat al Finlandei,
faptul că se afla la frontiera vestică a Rusiei
l-a făcut și vulnerabil în fața inamicilor Rusiei.
1855
În 1855, dușmanii Rusiei erau acești tipi, britanicii.
Totul s-a datorat unei lupte de la 1.500 km distanță, în Crimeea,
pe care Marea Britanie și aliații ei n-o voiau în controlul rușilor.
Ca să-i lovească pe ruși unde se așteptau mai puțin,
britanicii și francezii au trimis o flotă uriașă să atace Suomenlinna.
1 AUGUST 1855
Într-o dimineață, la 1855, apărătorii fortului sunt treji
și văd 70 de nave de război staționate la orizont,
frustrant de departe de raza de acțiune a tunurilor fortului.
Navele sunt din flota franceză și engleză
și stau acolo tăcute și nemișcate zile în șir,
iar locuitorii din Helsinki se tem de moarte
și fug îngroziți.
6 AUGUST - 9 AUGUST
Se spune că, duminică dimineață, apărătorii aud un zgomot
și fac efort să-l audă, iar vântul de mare suflă cu un bâzâit jos.
Se pare că erau marinarii englezi care cântau un imn.
Apoi cântecul se oprește și lumea devine tăcută,
apoi toate cele 70 de nave de război deschid focul asupra fortului.
Iar apărătorii se confruntau cu o nouă armă: rachetele.
Fiind ușoare,
rachetele puteau fi lansate multe, de pe bărci mici, de la mică distanță.
Pline de încărcături incendiare, erau devastatoare.
Incendiile s-au răspândit rapid, distrugând clădiri în Suomenlinna.
Spectacolul a fost urmărit cu groază de locuitorii din Helsinki
și, după două zile de bombardament constant,
tunurile au amuțit.
Când bombardamentul s-a oprit,
oamenii care nu fugiseră îngroziți din Helsinki au presupus că ei urmau
și, zile întregi, au așteptat inevitabilul atac.
Dar navele nu au făcut nimic.
Apoi, brusc, cum sosiseră,
navele de război franceze și britanice acostate acolo,
s-au întors și au plecat.
De ce?
Motivul retragerii, când fortul părea ușor de cucerit,
a rămas mult timp un mister,
dar o nouă sursă bogată de dovezi ar putea elucida acest eveniment.
Pentru a afla istoria acestui sit,
cred că trebuie să mergi sub valuri. Într-acolo mă îndrept acum,
cu ajutorul unuia dintre cei mai buni arheologi subacvatici finlandezi.
- Bună! - Ce faci?
- Bine ai venit la bord! - Mulțumesc.
Dr Minna Koivikko conduce un proiect important de arheologie subacvatică,
explorând fundul mării din jurul Suomenlinnei.
Care e planul pentru azi?
Planul e să te duc pe o anumită epavă, o epavă de lemn,
care e acolo de ceva vreme.
Andy, eu sar primul,
apoi înotăm până la baliză și mergem să vedem epava.
Perfect!
Vizibilitatea fiind redusă, Andy și Minna trebuie să stea aproape.
În cele din urmă, văd marginea a ceva.
Andy! Asta e epava.
E mult mai mare,
iar lemnul s-a păstrat mai bine decât credeam.
Mărimea și densitatea lemnului sunt tipice unei nave de război.
Prezența tunurilor ar confirma asta.
Înaintând prin întuneric, Andy descoperă ceva solid și greu.
Văd aici o grămadă mare de pietre sau bolovani.
Dar nu sunt tunuri.
Până acum, epava oferă mai multe întrebări decât răspunsuri.
Dar aici, undeva, e cheia
a ceea ce s-a întâmplat în timpul atacului din Războiul Crimeei.
Scufundându-se în ape tulburi,
Andy speră ca Minna să ne lămurească cu privire la nava misterioasă
și la evenimentele din Războiul Crimeei.
A petrecut ani și a făcut sute de scufundări adunând dovezi.
- Bine, Andy. Da, uită-te la asta. - Arată incredibil.
Da. Deci...
Mărturisesc că e mult mai bine decât ce am văzut azi.
Acest model 3D
a fost creat prin îmbinarea a mii de imagini ale epavei.
Avem informații despre lemn, a fost recoltat în 1780.
Lungimea e de peste 30 m.
Asta arată că nava era o fregată de tip Turuma.
Construite inițial la Suomenlinna de suedezi, erau nave de război robuste
și bine înarmate,
concepute pentru manevre în apele puțin adânci și înguste din Baltică.
M-am întrebat dacă e navă de război
și am crezut că vom vedea tunuri, dar nu erau.
Dacă e o navă de război de tip Turuma, ar trebui să aibă 22 de tunuri.
Ai dreptate, lipsesc țevile.
Lipsa tunurilor nu e singura enigmă a epavei.
În mijlocul epavei era o grămadă mare de pietre.
Nu știam sigur despre ce era vorba.
Grămada asta de pietre nu e naturală, deci e făcută de mâna omului.
Credem că a fost scufundată aici.
A fost scufundată intenționat, iar pietrele ajutau la scufundare.
Dar de ce ar dezarma apărătorii ruși
și apoi și-ar scufunda una dintre navele de război?
În război, vrei să împiedici inamicul să intre în porturi,
așa că sabotezi navele ca să oprești traficul.
Blocada navelor scufundate e cea mai eficientă în ape puțin adânci.
Exact ce înconjoară Suomenlinna.
În această zonă, mai sunt nave,
ca aceasta, care au fost scufundate intenționat?
Trebuie să-ți arăt o hartă.
Minna a trasat pozițiile navelor scufundate din jurul insulelor,
cu rezultate remarcabile.
Ne entuziasmează strâmtoarea care duce la Helsinki.
În Războiul Crimeei, două nave rusești au fost scufundate.
Au fost scufundate strategic,
exact unde ar trebui să treacă flota invadatoare să ajungă la Helsinki.
Crezi că scufundarea acestor nave
pentru a bloca canalele navigabile a fost un factor în decizia
flotei britanice și franceze de a se întoarce acasă,
nu să atace Helsinki?
Cred că asta a jucat un rol important în evenimentele de război.
Blocând aceste canale vitale,
Imperiul Rus și-a protejat cetățenii finlandezi.
HELSINKI
Povestea Suomenlinnei
ne spune ce locație geografică periculoasă are Finlanda,
punând-o în conflict cu o superputere
și făcând-o să depindă de protecția alteia.
De-a lungul secolului XIX,
Marele Ducat al Finlandei a rămas parte din Imperiul Rus.
Dar domnia rusă a devenit mai represivă,
iar finlandezii s-au agitat tot mai mult să-și controleze propriul destin,
până când un eveniment zguduitor din politica rusă a mers în favoarea lor.
1917
Revoluția Rusă le-a oferit finlandezilor șansa
autodeterminării,
o ocazie de care au profitat cu ușurință.
Un an mai târziu, pe 12 mai 1918,
trupele ruse au părăsit Suomenlinna.
În fine steagul Finlandei independente a fost înălțat deasupra fortăreței.
După secole de lupte, finlandezii aveau controlul asupra propriei țări.
Dar, fără protecția unei superputeri,
o vor putea apăra?
Aveau să afle în curând.
Nou-constituita URSS reprezenta acum o amenințare mult mai mare.
Armata sa Roșie era cea mai mare forță blindată din lume.
1939
Imediat ce a început haosul din al Doilea Război Mondial,
Stalin a dorit recucerirea Finlandei, ca amortizor vital al Occidentului.
URSS FINLANDA HELSINKI
Comparativ cu sudul bine apărat,
granița comună de 1.200 km putea fi atacată aproape în orice moment.
URSS FINLANDA
Erau puține forturi, ziduri sau chiar garduri
și foarte puține trupe.
Doar pădure nesfârșită.
Mika Kulju e un istoric al cărui bunic a fost în mica armată finlandeză
care va fi chemată să înfrunte puterea sovietică.
Suntem pe drumul Raate, iar în spatele acestei porți șubrede,
la doar câțiva kilometri distanță, se află Rusia.
Mika vrea să înțeleagă seria extraordinară de evenimente
care a început aici,
pe drumul Raate, la sfârșitul anului 1939, când mii de soldați sovietici
au spart această barieră izolată de graniță.
La postul grănicerilor finlandezi erau doar 15 soldați finlandezi.
Deci se confruntau cu un adversar copleșitor.
La mijlocul lui decembrie, Divizia 44 sovietică, 14.000 soldați cu tancuri,
artilerie și camioane, a pătruns în inima Finlandei.
FINLANDA URSS
O trupă de 300 de finlandezi slab înarmată s-a grăbit să o oprească.
Eșecul ar putea însemna sfârșitul scurtei existențe a Finlandei.
Cea mai bună speranță a apărătorilor era să exploateze mediul natural,
pădurea impenetrabilă, iadul înghețat al iernii
și tacticile de gherilă.
Acum voi explica tacticile finlandeze de la bătălia de pe Raate Road.
Imaginați-vă că această ramură reprezintă coloana Diviziei 44.
Finlandezii știau că drumul îngust îi obligă pe sovietici
să se miște într-o singură coloană, făcându-i vulnerabili.
Coloana e tăiată în bucăți mici,
care apoi sunt distruse. Una câte una.
Fiecare bucată era cunoscută drept „motti”.
Dar cum puteau finlandezii mult depășiți numeric să tranșeze o coloană
a Armatei Roșii, darămite s-o distrugă?
În timp ce 14.000 de soldați ai Diviziei 44 sovietice
înaintau pe drumul Raate în Finlanda,
doar 300 de soldați finlandezi se pregăteau să atace
pe malul vestic al râului înghețat Kuoman.
Au aruncat podul în aer și au așteptat ca sovieticii să traverseze gheața.
E o mitralieră Maxim.
A fost cea mai importantă armă a armatei finlandeze.
O armă testată din Primul Război Mondial,
modificată de armata finlandeză pentru a crește rata de tragere
și având un înveliș de răcire plin cu apă pentru a merge pe zăpadă.
Însă finlandezii aveau doar 12 arme pentru a opri divizia sovietică.
Când primele părți ale Diviziei 44 au venit din acea direcție,
acestea au fost oprite de focuri masive de mitralieră.
Focurile concentrate au șocat Armata Roșie până au paralizat-o.
Acum, finlandezii au început să epuizeze trupele sovietice.
Unul dintre cele mai importante echipamente
era acest tip de palton alb.
Foarte simplu, dar foarte bun camuflaj.
Pe de altă parte, soldații Armatei Roșii,
veniți din sudul Uniunii Sovietice, purtau uniforme închise la culoare.
Ținte ușoare pentru lunetiștii finlandezi.
În timp ce temperaturile scăzuseră până la -40 °C, finlandezii se mișcau
fantomatic, lovind puternic și topindu-se înapoi în pădure.
Pot să vă spun că majoritatea soldaților finlandezi schiau excelent.
După două săptămâni de lupte crâncene,
întăririle finlandeze, bunicul lui Mika inclusiv, au sosit
și au lansat un atac-surpriză, separând coloana sovietică.
Au creat primul motti, capturând mii de soldați ai Armatei Roșii.
Finlandezii i-au atacat prin pădure.
Iar când trupele finlandeze au ocupat tranșeele, ca acesta,
au plasat mitraliere în acele tranșee.
Soldații înghiesuiți ai Armatei Roșii au fost ținte ușoare.
A fost un masacru.
Se spune că fiecare glonț a lovit o țintă de pe acel drum.
Armata finlandeză, deși avea doar jumătate din coloana sovietică,
a atacat-o în mai multe locuri, creând cinci secțiuni motti,
fiecare denumită de trupele finlandeze.
FINLANDA
Haukila, Tyynelä, Mattila, Likoharju, Raate.
Fiecare a fost distrusă sistematic.
În circa o săptămână, aproape 5.000 de soldați ai Armatei Roșii au fost uciși
o întreagă divizie distrusă.
Drumul Raate era plin de cadavrele lor înghețate,
zăcând printre armele grele sovietice.
Erau chiar și instrumente muzicale,
aduse pentru o paradă a victoriei prin Helsinki, de ziua lui Stalin.
FINLANDA
Umilită și demoralizată,
armata sovietică a fugit pe jos prin pădure, înapoi peste graniță.
10 ianuarie 1940 a fost o zi istorică pentru Finlanda,
fiindcă un soldat finlandez stătea din nou la graniță.
Victoriile eroice, precum cea de pe Raate Road,
au transformat încrederea de sine și mândria finlandezilor într-un etos
cunoscut drept Spiritul Războiului de Iarnă.
URSS FINLANDA
În ciuda succeselor Finlandei pe câmpul de luptă,
s-a dovedit imposibil să învingă complet Armata Roșie.
Pentru a câștiga timp, Finlanda a negociat pacea
cedând câteva teritorii estice
și a căutat o nouă alianță cu o altă superputere, Germania.
FINLANDA, SUOMIA
Având încredere în sine,
Finlanda a văzut ocazia de a recâștiga teritoriile pierdute de la sovietici.
Dar, pentru a ataca, avea nevoie de echipament ofensiv.
De unde să-l ia?
Într-un loc secret, la N de Helsinki, istoricul militar Alexandra Churchill
a venit să afle cum a găsit Finlanda tancuri în lupta cu Armata Roșie.
Uau!
Primul lucru pe care-l voi face e să-l ating.
Acesta e un tanc rusesc T-26.
Arată de parcă ar fi fost aruncat de pe câmpul de luptă.
Începe al Doilea Război Mondial
și tancul sovietic T-26 e, de departe, cel mai bine produs tanc din lume.
Sovieticii au 10.000 de bucăți înainte de al Doilea Război Mondial.
Finlanda nu va avea această capacitate.
Nu are populația,
banii, infrastructura, nimic care să se apropie de asta.
Era o problemă care necesita gândire laterală.
Furtul lor era cel mai bun scenariu.
Și capturarea lor intacte e perfectă.
După bătălii precum Raate Road,
finlandezii au recuperat sute de camioane,
tunuri de câmp și zeci de tancuri T-26 lăsate în urmă de Armata Roșie.
E exact ce le trebuie pentru următoarea etapă a războiului.
T-26 sunt gata să lupte cu URSS pentru teritoriile pierdute ale Finlandei.
Au vopsea nouă, inclusiv un simbol surprinzător.
E o svastică originală.
Înainte de venirea naziștilor, care au rearanjat-o puțin,
au pus-o pe steaguri și au distrus-o pentru totdeauna,
svastica era din subcontinentul indian
și era un simbol al norocului,
iar finlandezii au folosit-o cum se cuvenea
și de aceea e pe acest tanc.
Dar mai e ceva cu acest tanc,
ceva neobișnuit la o mașinărie militară
veche de aproape 100 de ani.
Dacă sunteți pasionați de istorie,
ați observat că șenilele de tanc,
de când ne uităm noi, sunt murdare, ceea ce înseamnă că se mișcă!
Olie, mergem la o plimbare.
- Gata? - Gata.
Alex are ocazia să vadă pe pielea ei care sunt atuurile
și slăbiciunile unui tanc așa important în istoria Finlandei.
O vor ghida Olie și Tommy,
ambii ofițeri veterani ai armatei finlandeze.
E foarte zgomotos aici. O să strig.
E mult mai lin decât credeam.
Am trecut peste copac și nici n-am simțit.
Extrem de manevrabil, T-26 putea trece peste copaci groși de 30 cm
și urca pante de 40 de grade.
Asta a fost partea de plimbare a după-amiezii.
Acum e mai degrabă ca în luptă, așa că am închis trapele.
Sună ca o mare dramă,
dar mă deranjează vaporii de la benzină.
Începe să mă doară capul.
Am auzit o poveste că mulți ruși
au sărit din tancuri și au fugit.
Nu-i condamn. Dacă ar începe să intre fum
sau ar lua foc, nu mi-ar păsa ce e afară.
N-aș mai vrea să fiu închisă în cutia asta de tinichea.
Armata finlandeză a furat destule T-26
pentru a forma o brigadă blindată.
În vara anului 1941,
T-26 sunt conduse de finlandezi pentru a recuceri teritoriile de est
și, mai departe, pentru a intra în Uniunea Sovietică.
1942
În ciuda acestor succese, duzina de tancuri T-26 fura de finlandezite
e încă mult depășită numeric de sovietici,
care au mii de tancuri. Cu tunuri antitanc limitate,
finlandezii trebuie să găsească punctul slab al tancului T-26.
Asta e admisia motorului.
Aspiră aer în rezervor, ca să răcească motorul.
În plus, deși m-am tot plâns de vaporii din interior,
e o suprafață mare de aer curat pentru echipă.
Deci finlandezii se gândesc:
„Ce-ar fi să facem chestia aia să aspire altceva în afară de aerul
curat și minunat?”
Dar, pentru asta, aveau nevoie de o armă specială.
Ideea lor a fost atât de ingenios de simplă,
încât e folosită și azi la scară largă.
Cu umor sec, și-au botezat invenția Cocktailul Molotov,
un răspuns sarcastic la ministrul de externe sovietic, Vyachaslav Molotov,
care bombardase orașele finlandeze.
Ministrul de Externe sovietic a avut tupeul să spună că nu-i bombardau,
ci aruncau mâncare.
Era o minciună gogonată, așa că l-au numit după el, spunând:
„Poftim, dle Molotov. Ia un cocktail în schimb.”
O copie a modului în care arăta unul.
Lichidul inflamabil, cloratul de potasiu,
cu care intri în contact, e foarte iritant.
Conține și multă sevă de pin,
care, atunci când arde, creează mult fum enervant,
care e și mai enervant într-un spațiu închis, ca un T-26.
Nu e de mirare că nimeni nu mă va lăsa să mă joc cu un cocktail Molotov.
Avem un profesionist pentru asta. Îl cheamă Konsta.
Mai întâi, se aprinde un chibrit anti-vânt de pe marginea sticlei.
N-aș vrea să fiu în tanc.
Nu contează doar focul, ci și fumul.
Imaginați-vă că trapa e coborâtă și nu puteți ieși.
Am stabilit azi că nu e confortabil să fii într-un tanc,
dar să te trezești brusc cu așa ceva, nu, mersi.
Finlandezii produc în masă 500.000 de cocktailuri Molotov.
Această simplă armă va ajuta să fie distruse 400 de tancuri sovietice.
Ingeniozitatea și hotărârea Finlandei le-au venit de hac sovieticilor.
De-a lungul celui de-al Doilea Război Mondial, lucrurile s-au schimbat însă.
Uniunea Sovietică a început să câștige controlul asupra Germaniei.
Înțelegerea Finlandei cu diavolul a început să pară una foarte proastă.
Acum, pentru a supraviețui, trebuia folosită toată priceperea politică.
I-a trimis pe naziști la plimbare
și, până la urmă, a cedat Moscovei unele teritorii estice
în schimbul păcii.
Granițele convenite există și azi.
Finlanda supraviețuise războiului mai mult sau mai puțin intactă.
Dar apoi, lumea s-a schimbat din nou.
Finlanda s-a confruntat cu o nouă amenințare, cum nu se mai văzuse.
Timp de peste 70 de ani,
Finlanda a trăit în umbra superputerilor nucleare opuse.
Arthur Williams, prezentator de istorie militară
și fost pușcaș marin britanic, vrea să vadă cum își asigura supraviețuirea.
Am devenit soldat după prăbușirea Uniunii Sovietice
și înainte ca Putin să devină o amenințare,
așa că nu ne-am gândit niciodată
cum e să trăiești cu Armaghedonul nuclear.
Dar cred că pentru finlandezi, o populație relativ mică,
ar fi fost foarte diferit.
Geografic vorbind, sunt într-un loc foarte vulnerabil,
înghesuiți între superputeri,
așa că voi fi fascinat să văd cum s-ar fi putut apăra
dacă balonul s-ar fi ridicat.
Vizitatorii elegantelor străzi din Helsinki pot fi surprinși să afle
că se află deasupra uneia dintre cele mai mari fortărețe din lume.
Arthur are o întâlnire sub străzi,
la 18 m sub pământ, la una dintre cele mai mari
și mai sofisticate structuri defensive din lume.
- Bună, Jari! - Bună!
- Îmi pare bine! - Îmi pare bine, domnule.
- E impresionant! - Bun venit la Hakaniemi!
Acesta e Adăpostul Civil Hakaniemi.
Jari Markkanen se ocupă
de menținerea adăpostului pregătit pentru un atac asupra lui Helsinki,
fie convențional, nuclear, chimic sau biologic.
Aici avem uși rezistente la presiune.
Scopul lor principal e să protejeze oamenii din adăpost
de valul de explozie din exterior.
Sunt rezistente, nu? Și toate astea sunt din oțel?
Oțel solid.
Deci ușa asta rezistă la o explozie nucleară?
Da.
Pentru a rezista la unda de presiune a unei explozii nucleare,
ușile de oțel au o grosime de până la 30 cm.
Dar una singură nu e suficient.
Sunt și două uși, mai e una aici, în spate.
Da. Ușile interioare ar trebui să fie etanșe.
Sigiliile de la ușile interioare țin la distanță gazele radioactive.
A
Întregul complex poate găzdui 6.000 de persoane.
Acest buncăr e doar unul dintre cele 52 de adăposturi publice din Helsinki.
Pe lângă mii de adăposturi private, e suficient spațiu pentru 900.000,
întreaga populație a orașului, plus vizitatori.
Vedem aceste pătrate galbene aici, Jari. Pentru ce sunt?
Avem 180 de pătrate pentru acest tip de toaletă uscată.
În caz că nu avem apă curentă, trebuie să folosim toalete uscate.
Doamne, deci acesta e doar un bloc uriaș de toalete?
- E destul de simplu, nu? - Da.
Aici sunt camerele de dormit?
Da, câteva mostre.
Avem locuri de dormit pentru 2.000 de oameni.
Oamenii vor dormi în ture, cu o schimbare la fiecare opt ore.
Pregătirile Finlandei pot părea exagerate,
dar, timp de un deceniu după război, i s-a interzis
prin tratatul cu Moscova o armată suficient de mare pentru a se apăra.
Populația putea fi amenințată de ambele superputeri nucleare.
Răspunsul extraordinar al Finlandei a fost să facă adăposturi pentru toți.
O practică ce a continuat până în prezent.
INTRARE PENTRU VEHICULE
Dar, pe timp de pace, adăpostul oferă un altfel de serviciu public.
E o sală de sport perfect utilizabilă.
Un fel de teren de hochei. Încă unul.
Locul ăsta e vast, nu se mai termină.
Uiți că suntem la 18 metri sub pământ.
E un loc suprarealist în care să-ți petreci timpul.
Acest loc e un centru de recreere din toate punctele de vedere,
dar în 72 de ore, tot ce vezi se poate împacheta
și înlocui cu mii de paturi suprapuse.
Se transformă în adăpost antiaerian sau buncăr nuclear.
Unele buncăre sunt de două ori mai mari
și, pe timp de pace, sunt folosite pentru tot felul de lucruri,
inclusiv rampe subterane de skateboard, parcări auto
și o piscină olimpică.
Chiar și aceasta trebuie să se poată drena
și demonta cu un preaviz de 72 de ore,
pentru a putea fi reutilizată ca adăpost de apărare civilă.
E uluitor și înfricoșător să vezi
că finlandezii s-au străduit să facă atâtea pregătiri
pentru război nuclear.
Un oraș întreg poate supraviețui în subteran.
Venind din altă țară, te întrebi: „Noi ce am făcut?”
Nu știu dacă am făcut cu adevărat ceva, sigur
nu ceva ce să fi exersat. Și asta populația civilă.
Mă întreb ce a făcut armata.
De la invazia Rusiei în Ucraina, în 2022,
poziția Finlandei pare la fel de vulnerabilă ca întotdeauna.
Cât de pregătită e să reziste unei invazii a unei armate moderne?
De la independență,
fiecare bărbat din Finlanda trebuie să facă serviciul militar național.
Sunt și multe femei voluntare.
Azi, țara poate aduna o armată uriașă, de 280.000 de oameni, bine antrenați,
care să lupte în orice moment.
Extraordinar, pentru o populație de doar 5,5 milioane de oameni.
Dar finlandezii de rând?
Arthur se vede cu unul din numeroșii care se pregătesc pentru ce e mai rău.
Matias e lider al Asociației Naționale de Apărare Voluntară a Finlandei.
- Bună, Matias! - Bună!
Matias, am fost în armată.
Sunt fascinat să aflu mai multe despre armata finlandeză.
Ești în uniformă acum, dar asta nu e slujba ta de zi cu zi?
Nu, sunt rezervist activ. Lucrez de la 09:00 la 17:00 ca civil.
Ce faci în fiecare zi, Matias?
Sunt operator la telescaun.
Ce fel de instruire vei face, Matias?
Weekendul ăsta facem CQB. Instrucție de luptă corp la corp.
Din ce am învățat din Ucraina,
toate marile bătălii se vor da în orașe
sau suburbii ale orașelor
și e un tip important de luptă pe care toți trebuie să-l știe.
Chiar pentru soldații experimentați, lupta urbană e foarte dificilă.
Iar acești finlandezi obișnuiți
își folosesc timpul liber să învețe una dintre cele mai riscante manevre:
intrarea dinamică într-o clădire.
Explică-mi intrarea dinamică. Știu că lucrați în echipe mici.
Ce se întâmplă?
Grupul de trei, echipa de foc se adună mai întâi la intrare,
apoi omul de legătură ia colțul dificil.
Al doilea ia colțul ușor, iar al treilea hoinărește mai mult.
Vine și ajută dacă au nevoie de ajutor.
Ideea e să intri în cameră
cât de repede poți și să te împrăștii rapid,
să acoperi toate colțurile.
Da, cam așa ceva.
E o formă periculoasă de luptă, nu?
E o formă de luptă extrem de periculoasă.
- Ușa e zona de luptă. - Da.
Prioritatea e să ieșim pe ușă.
Da, sigur.
Imaginile din Ucraina arată clar cât de brutale sunt luptele urbane.
Totuși,
numărul civililor finlandezi instruiți s-a dublat anul acesta, la 50.000.
Ce fel de oameni vin la instrucție?
Muncitori în construcții, dentiști sau doctori.
Sau directori executivi.
Dar, când ne echipăm, practic, suntem la fel,
ne antrenăm la fel, avem femei și bărbați la cursuri.
Personal, de ce te simți motivat să aperi Finlanda?
Când mă antrenez, mă antrenez pentru familia mea, pentru cei dragi,
ca să-mi pot face treaba în armată, dacă e nevoie, cât de bine pot,
pentru ca cei dragi mie și familia mea să rămână sănătoși și în formă.
E un răspuns puternic, îmi place.
După decenii de neutralitate, invazia Ucrainei a determinat Finlanda
să se alăture NATO,
adăugând armatele sale combinate la protecția Finlandei.
Istoria complexă a Finlandei, granița de 1.200 km cu Rusia,
ingeniozitatea și sacrificiul de sine, toate au contribuit
la a o face una dintre cele mai bine apărate țări din lume.
Dar finlandezii mai au un lucru.
Și ar putea fi cel mai important. Hotărârea neînvinsă de a supraviețui.
Traducerea: Andrei Dósa