Bine, următoarea.
- Trec la re. - Poftim?
- Trec la re. - Nu, nu încă.
- Solul nu e corect. - Porți aparatele auditive?
Nu-ți face griji pentru aparatele mele auditive.
A patra e prea ascuțită, vibrează, o simt.
Scuzați-mă, domnilor!
Ce s-a întâmplat, fetițo?
Doamne!
Da, doamnă?
Toaleta curge. O puteți repara?
Ce spune?
- Vă voi da o sută de dolari în plus. - Poftim?
Vrea să reparăm toaleta.
Să reparăm... ce?
Ne dă o sută de dolari ca să-i reparăm toaleta.
- Bine, 150. - Avem fețe de instalatori?
Nu reparăm toalete, suntem acordori de piane.
Noi reparăm piane.
Bine, 200 de dolari.
500 și putem discuta.
E cel mai oribil câine pe care l-am văzut vreodată.
E fix în fața noastră, te poate auzi.
Treci la re.
O să-ți explic o chestie despre ton, bine.
Ce vrei să-mi explici despre ton?
Tonul mare conține mult mai mult mercur.
- Poftim? - Știai că te poți îmbolnăvi
dacă ai un nivel prea ridicat de mercur în corp.
Am încetat să mai mănânc ton.
Îți bați joc de mine, abia ce-ai mâncat un sandviș cu ton!
Da, știu, pentru că uneori, nu-mi pasă.
Traducerea și adaptarea: Yageat-san
Haide!
Nu colesterolul e cel mai important.
E... cum se numește, oare?
Începe cu I.
Colesterolul nu e cel mai grav,
cel mai grav este...
Mă scuzați, vă pot ajuta?
Bună ziua, mamă, doamnă.
Harry Horowitz de la compania Harry Horowitz.
Reparator și acordor de piane.
Ce vrei pentru prânz?
Nu vreau demență.
De ce iubesc oamenii hamburgerii?
Existau hamburgeri când erai tu tânăr?
Deșteptule.
Nimeni... nu cântă la pian aici.
E tragic. Totuși, are nevoie să fie acordat.
- Îmi permiteți să... - Bobby!
Au venit niște oameni să repare pianul!
Ce dracu' vorbești?
Spun doar că trebuie să fii foarte atent la...
Am uitat cuvântul.
- Inflamație. - Inflamație.
Inflamație, așa se zice.
Asta ucide cel mai mult, inflamația.
Ține-mi asta.
Nu, nu, nu, așa.
- De ce? - Mă dor brațele.
Unde este toaleta?
Nu călca pe gazon. Ce faci?
Ce? Gazonul e praf.
O să iau una, dar nu-ți spun mulțumesc.
Mulțumesc că ați venit atât de repede.
Herbie Hancock trebuie să vină mâine.
Să-i spuneți lui Herbie că Harry Horowitz îl sfătuiește
să nu mănânce ton. Va înțelege.
- Da! - Din cauza mercurului.
- La dracu', nu începe iar. - I-am vorbit deja despre mercur.
E inflamația. Am o memorie de elefant,
exact ca tatăl tău, nu uit nimic.
Tocmai am pierdut două minute din viață, mulțumesc.
ACORDORUL
Pe scurt, de ziua mea de 16 ani, m-a dus
la clubul de jazz Birdland.
Oscar Peterson cânta pe scenă.
Puteam să-l văd foarte bine de unde stăteam.
Și nu știu cum să-ți explic, dar...
n-am mai văzut niciodată mâini atât de abile.
În afară de ale tale.
Tu aveai mâini foarte abile.
De ce nu mai cânți?
De ce nu mai cânți la pian?
Sunt obosit, Harry.
Haide, cântă-mi vechea piesă.
Sunt obosit.
Am terminat. Am... am încheiat.
Cântă-mi o piesă.
Ești mulțumit?
Haide, la mulți ani!
Nu te uita așa la mine.
Fir-ar!
E piesa preferată a tatălui meu.
Prima piesă...
pe care am cântat-o după o partitură.
Fir-ar!
A dracu' de artrită, nu mai pot cânta.
E în regulă, dragul meu. Mănâncă, mănâncă.
Ți se răcește supa.
Dă-mi sarea, Niki.
N-ai nevoie de sare.
Vrei să faci un alt infarct?
De fiecare dată când cer sare,
spui că n-am nevoie. Știu că o faci pentru binele meu, mulțumesc!
- Ai mâncat vreun hamburger astăzi? - Ce?
Ai mâncat vreun hamburger astăzi?
Bineînțeles că nu, am luat o salată cu suc de morcovi.
- L-am stors chiar eu. - L-ai mixat chiar tu?
La băcănie? Ai trecut în spatele tejghelei și ai zis:
- „O să mixez morcovii”? - Nu, i-am stors.
- Unde-ți sunt aparatele auditive? - Poftim?
Unde-ți sunt aparatele... Scuză-mă, Niki,
a avut aparatele la el astăzi?
Nu-i răspunde și dă-mi sarea.
Nu, nu. Nu ai nevoie de sare.
În schimb, trebuie să-ți găsești aparatele auditive,
pentru că dacă va trebui să cumperi altele,
va trebui să le plătești din buzunarul tău. Înțelegi?
Știu unde sunt, sunt în seif.
Poftim? De... de ce le-ai pus în seif?
Din greșeală mi-am pus ceasul în baie,
iar aparatele auditive în seif. N-am făcut-o intenționat.
- Atunci, du-te și ia-le. - Nu pot.
- De ce? - Nu se deschide.
- Ce, seiful? - Nu-mi amintesc combinația.
Este aniversarea căsătoriei noastre.
- Am schimbat-o. - Ai schimbat-o?
- Da. - Bine.
Cu ce ai înlocuit-o?
- Nu știu. - Nu știi.
După cum vorbești, zici c-am făcut-o intenționat.
O să-mi amintesc. E o combinație bună.
Mai bună decât aniversarea căsătoriei noastre? Harry.
Cum poți să lucrezi fără aparatele auditive?
Nu este o problemă de auz,
este ceva...
pe care-l simți.
Adevărat, scuză-mă, aproape am uitat
- că e ceva ce simți. - Da.
Totul e în simțire.
Da. Este ceva pe care-l simți.
Scuze.
Ai nevoie de aparate. Arată-mi seiful.
Am încercat ziua Marlei,
ziua mea, a ta, a tatălui tău.
Am încercat ziua lui Dizzy Gillespie.
Îți pierzi mințile.
De ce mă ataci așa? E doar o greșeală!
Ar trebui să chemăm lăcătușul.
- Pe cine? - Marty Fitzgerald.
A murit, dar du-te, sună-l.
Bun, Niki, poți să-l forțezi? Forțează-l, nu-i problemă.
- Nu! Nu-l forța, nu! - Dragule, e vechi de când lumea.
- O să-l strici! - Seiful e în stare perfectă!
Nu mai este în stare perfectă.
Sunt 5 cm de oțel, nu prea pot să-l forțez.
- Dar îl pot lua acasă la mine. - Să-l iei la tine?
Nici să nu te gândești. E prea greu.
- Nu, lasă-l să-l ducă la el! - E mult prea greu, Harry!
Nik...
Harry are o programare la medic în oraș, mâine la prânz.
Va trebui să te descurci singur pentru Shafitz.
Dacă nu reușești să termini totul mâine,
nu-ți face griji, vei termina miercuri.
Bine.
Mai e și... casa din Alpine.
Da, voi fi acolo pe la ora 16:00.
Le voi spune. Treci aici!
Nik?
Ai fumat?
Nu.
Cum să spargi un seif?
Se pot auzi punctele de contact
chiar și atunci când seiful este încuiat. Așadar...
un spărgător specialist în seifuri nu va avea nicio problemă să le identifice.
Bazându-se pe simțul tactil și pe auz.
Totul e o chestiune de sunet și de senzație.
Când discul vine să atingă punctele de contact.
Este atât de subtil încât e aproape imperceptibil
fără echipament specializat.
De aceea necesită o abilitate extraordinară.
Trebuie să ai un auz excelent, o dexteritate bună,
și să cunoști mecanismul la perfecție.
Dar cu puțină răbdare și practică...
ceea ce căutăm să auzim, este... momentul
în care fanta și discurile
ajung să atingă punctul de prindere.
Continuăm să rotim cadranul...
O facem încet și cu atenție...
FELICITĂRI PENTRU 40 DE ANI
Studenții la compoziție muzicală
își pregătesc concertul de sfârșit de an.
Dacă pianele nu sunt perfect acordate,
toată lumea devine nervoasă.
Începeți cu scena principală.
Pardon.
- Fir-ar! - Ruthie!
A sosit acordorul.
Te poți muta într-o sală de repetiții?
Am rezervat scena principală acum o săptămână.
Scena principală trebuie să fie gata în această după-amiază.
Cât va dura?
Cam două ore.
Sau două ore și jumătate.
Scuze!
Super, mulțumesc.
Am... am înțepat puțin ciocănelele de la mâna dreaptă
pentru ca secțiunea melodică să fie mai plăcută.
Poți să cânți mi bemolul de deasupra do-ului central?
Mie mi se pare că sună bine.
Ești sigură?
Da!
Te pot deranja 30 de secunde?
20 de secunde?
Eu... trebuie să exersez.
O să fiu rapid, promit. Hai, fă-mi puțin loc.
Nu pot să cred!
Simți diferența?
Ai auz absolut?
Da.
Ce notă e asta?
Mi.
Sol.
Do.
La bemol.
Mi bemol.
Si bemol.
Închide ochii, trișezi.
La, si.
Do, fa diez.
La bemol, mi.
Mi septimă bemol nouă.
Fa septimă, cvintă și nonă mărite.
Fa diez, sol, la, la diez, si pe re diez.
Do major septimă, undecimă mărită. Si bemol terțiadecimă.
Fa diez minor septimă bemol cinci.
Mi septimă nonă diez. Sol minor undecimă.
Mi major septimă, cvintă mărită.
Re diez minor septimă bemol cinci și...
triadă de do diez major pe o triadă deschisă de mi minor.
Acordul Elektra de Strauss.
- Nu-i rău. - Pe curând.
Toate notele în afară de fa diez.
Bună, bună!
M-ați putea ajuta să repornesc routerul,
Wi-Fi-ul nu merge.
Dă-i șurubelnița!
Mișcă-te!
Bună ziua!
Bună ziua! Te-ai rătăcit?
- Cum? - Intri în casele oamenilor fără să suni?
Scuze, ușa era deschisă. Sunt acordorul de piane.
Nimeni n-a atins acest pian de la evenimentul
pentru scleroza multiplă de anul trecut. Nimeni.
Da, domnule...
un pian se dezacordează, fie că-l atingeți sau nu.
Bine de știut.
Oricum nimeni nu va auzi diferența.
Mă scuzați.
Dl Conway organizează o gală de caritate mâine seară.
Va veni Billy Joel să cânte.
Doamnă, nu pot...
nu pot să lucrez cu tot zgomotul ăsta.
Nu! Scuzați-mă, nu mă gândisem la asta.
Ați putea să reveniți mâine dimineață, la prima oră?
Nu, sunt deja ocupat mâine. Îmi pare rău.
Ați putea aștepta până la ora 20:00?
Toți muncitorii vor fi plecat,
veți avea casa doar pentru dumneavoastră.
Știți ce?
Mergeți și... mâncați ceva...
pe cheltuiala d-lui Conway.
Sunați-mă dacă e vreo problemă.
Da.
Nu se poate!
E cineva aici?
Tu cine dracu' ești?
Sunt acordorul de piane.
Pare că ești în recunoaștere.
Iar voi că dați o spargere.
Auzi un accent străin și, imediat,
îți spui că suntem criminali.
Nu, e vorba mai ales de bormașină...
Instalăm un nou sistem de securitate, da?
Dl Conway ne-a cerut să scoatem lucruri din seiful lui
ca să le punem într-unul nou.
Un seif inteligent.
- Cu Bluetooth. - Mult mai bine.
De ce nu v-a dat combinația?
Nu, nu, amice...
- Cine dracu' ești tu, mai exact? - Amice!
Cu insinuările tale.
- Asta e discriminare. - Știi cât de
greu e să reușești în țara asta cu un accent?
- Nu. - Am înființat o companie.
Am angajați. Cum îndrăznești?
Tu cu ce te ocupi?
Nu sunt decât un acordor de piane și încerc
să-mi fac treaba, dar e prea mult zgomot.
- Cât mai durează? - Greu de spus.
Nu-mi puteți spune cu aproximație?
Ce înseamnă „cu aproximație”?
O estimare.
Va dura cât va fi nevoie.
Așa că, dacă nu știi să deschizi seiful ăsta, dispari!
Îți bați joc de mine!
Acum tăceți dracu' din gură, ca să pot lucra.
Acordorule.
Dacă vrei să faci bani adevărați...
Sună-mă.
Îmi amintește de vremea când eram la liceu
și veneam aici cu prietenul meu Bob Olcall.
Făcea parte din primul meu trio de jazz.
Avea o problemă la o mână.
Avea doar degetul mare și încă două degete, nimic altceva.
Și totuși, era un toboșar excelent.
Putea să-ți cânte...
Fir-ar!
Sunt bine.
- Ești bine? - Da.
- E-n regulă. - Ia, ia asta.
Urăsc când fac asta.
Zici că m-am pișat pe mine.
Frank. Pot să plătesc, te rog?
Da, vin imediat.
Bună! Mă bucur să te revăd.
Bună.
Prezintă-mă!
Nu știu cum o cheamă.
Mă numesc Ruthie.
Bună, Ruthie, eu sunt Harry Horowitz.
Îmi poți spune Harry, atâta timp cât
nu mă chemi prea târziu la cină.
I-ați furat gluma asta bunicii mele?
Nu, n-am furat nimic în viața mea. El este Niki, ucenicul meu acordor.
E ca un fel de nepot pentru mine,
dar nu suntem rude. Lasă-mă să-ți spun un lucru:
- e o partidă bună. - Încetează.
Dar are o problemă de auz,
după cum poți constata cu aceste dopuri de urechi,
care nu sunt aparate auditive, așa cum crede lumea.
Nu este nepoliticos, este o recomandare a medicului.
Am precizat oare... că este o partidă foarte bună?
- Harry. - Ce?
Încetează, te rog.
Vreți o gogoașă?
E un combustibil bun pentru cursuri. Mulțumesc mult.
Ce studiezi?
Compoziție avansată.
- Auzi asta, Niki? Este avansată. - Da. Am auzit-o cântând, este talentată.
Da? Este un mare compliment venind de la el.
Este, crezi sau nu, un adevărat virtuoz.
E o partidă bună și un virtuoz, pe deasupra?
Sincer să fiu, a fost un copil minune când era mic.
Dar nu mai cântă din cauza problemei sale de auz.
- Ai putea fi muza lui. - Bun.
Mulțumesc, Harry! Trebuie să plece acum.
Așa este, trebuie să plec.
Atunci, nu-i nimic, condu-o la curs.
- Vezi că nu vrea să o conduc. - Mulțumesc, dar nu e necesar.
Cel puțin ai putea să-i duci manualele.
- Nu mai suntem în anii '50. - Pot să-mi duc manualele și singură.
Cum adică, nu mai suntem în anii '50? Nu văd unde e problema.
Condu-o la curs și du-i manualele!
N-o voi mânca. Facem schimb?
Îmi pare rău că am fost neplăcută ieri.
Nu-i nimic. Și eu pot fi neplăcut.
Și puțin îngâmfat.
Mulțumesc!
E normal, pentru că ești un virtuoz, nu-i așa?
Nu, lui Harry îi place să spună povești.
Îmi place Harry.
Da, toată lumea îl place.
Ce piesă cântai ieri?
Era una dintre compozițiile mele.
Nu a fost rău.
Nu a fost rău? Mulțumesc, ești prea drăguț.
Îți place Musorgski?
Da! Tablouri dintr-o expoziție reprezintă o sursă de inspirație.
Asta am auzit și eu. Și Ravel.
Ți se pare că opera mea duce lipsă de originalitate?
Se recunosc destul de ușor arpegiile.
Este și foarte agresivă.
Se simte multă furie... Mă înșel?
Să spunem că... este un elogiu de doliu, deci...
Îmi pare rău.
Cum se intitulează?
Un dobitoc mă conduce la curs, în Sol minor.
Ce zici de asta?
Excelent! Sună foarte bine.
Mulțumesc că m-ai condus.
Mulțumesc că te-ai lăsat condusă.
Mulțumesc că te-ai lăsat condusă?
Nu, dar chiar ai o problemă!
Ce idiot!
Băga-mi-aș!
E o adevărată hazna aici.
Nik.
Vreau să vinzi furgoneta.
Ce tot spui? De ce?
Harry era supărat că Medicare
nu suportă costurile aparatelor lui auditive,
a încetat să mai plătească cotele în semn de protest.
Cât datorați?
În jur de 36.000 de dolari... Fără a pune la socoteală cât va costa aici.
Doamne! Futu-i, Marla!
Îl cunoști, știi cât de încăpățânat este.
Ce pot să fac?
- Băga-mi-aș! - Sunt 30 de ani
de când nu și-a mai mărit tarifele.
- O voi cumpăra eu. - Poftim?
Voi cumpăra furgoneta.
De unde o să faci rost de atâția bani?
Nu știu.
Dar o să mă descurc.
Bună ziua, domnule White.
Sunt Madeline Potkin, de la Finanțare Directă,
revin cu un telefon la apelul dumneavoastră.
Din păcate, dosarul dumneavoastră de credit nu ne permite
să vă acordăm un împrumut pentru mici afaceri.
- E acolo. - Mulțumesc!
După ce v-am analizat cererea,
nu suntem în măsură să vă acordăm un împrumut.
Pot să întreb de ce?
Lipsă de experiență profesională, garanții,
istoric de credit, flux de numerar, situații financiare...
Bun, am înțeles, mulțumesc!
Am bifat toate căsuțele, de fapt.
Pa, iubirea mea.
Acordorule!
Ce mai faci, frate? Totul bine?
Haide, vino!
Suntem aici de aproape un an.
E depozitul vărului meu.
E super locul ăsta.
Organizăm petreceri techno-rave în fiecare lună.
Multe fete drăguțe și muzică bună.
- Îți place? - Nu.
Bine.
Ei, ce zici?
Futu-i!
Taci din gură, Stacy!
Nu striga la ea.
Fac ce vreau.
Ce? Nu-ți plac câinii?
Uite, ai un jet-ski pe care îl poți împrumuta când vrei.
Te poți duce să te distrezi cu fete la lac.
Deci...
El este Benny, e...
fiul surorii mele.
Vrea să-l călesc. Nu e deloc ușor.
El e Yoni, micul geniu.
Salutați-l pe Niki, băieți!
- Salut, Niki! - Salut!
Salut, Niki, ce faci?
Cum îți merge, e totul bine...
Poți să-l rogi să dea volumul mai încet?
Yoni, dă mai încet jocul tău de doi bani!
Noi instalăm camere de supraveghere
pentru o clientelă aleasă.
Eu protejez cele mai mari proprietăți din stat.
Știu când clienții mei sunt sau nu acasă.
Știi cât de greu e
să găsești un expert în seifuri?
Poți să-l deschizi?
Yoni!
Care era cuvântul care descrie pe cineva
care e nesigur pe el, dar care o arată și pe față?
Sceptic.
Sceptic. De ce ești sceptic, acordorule?
Clienții voștri, ei... ei nu văd
când le lipsește ceva?
Dacă luăm un tablou de pe perete, vor observa.
Dacă luăm o piesă de rezistență sau o verighetă,
da, vor observa. Dar... dacă luăm
un ceas sau un inel, nimeni nu-și dă seama.
Și dacă își dau seama, vor concedia femeia de serviciu
și vor fi despăgubiți de asigurare.
Care era chestia aia de care-mi ziceai, Yoni?
Principiul utilității marginale descrescătoare.
Oamenii care au multe lucruri nu își apreciază lucrurile la fel de mult
ca oamenii care au mai puține lucruri.
Este o concepție total diferită
cu bogații, suntem în altă lume.
Avem o oportunitate. Eu, știu unde sunt seifurile,
și tu știi să le deschizi.
E ca un fel de... care e cuvântul?
- Sinergistic. - Sinergie.
De ce mă întrebi dacă știi deja?
Nu știi niciodată ce vei găsi în aceste seifuri.
Dar la tine, acordorule, pot vedea în ochii tăi...
că ești o persoană foarte curioasă.
Ce coincidență, și eu la fel.
Deci îl deschizi?
Bine, dar va trebui să scoți câinele afară.
Benny!
Scoate cățeaua. Duceți-vă să dați o tură.
Du-o să dea o tură. Scoate-o la plimbare.
Gata.
Ești gata?
Deschide-l. Ai zece minute.
Vrei?
- Nu. Mersi. - Bine.
Acordorule...
am o treabă pentru tine sâmbăta asta.
Cât e plata?
Mai mult decât la chestia ta cu pianul.
Vreau un avans.
E un avans pentru furgonetă, vei primi restul în curând.
De unde ai luat banii ăștia?
Nu-ți face griji pentru asta. Cine cântă la pian?
De unde să știu?
- Nu cu tine vorbeam. - Scuze.
Poate fi Kenny Barron.
Horace Silver?
Sau poate...
Tommy Flanagan?
E foarte bine.
Harry Horowitz, acordor și reparator de piane.
Bună... am o scurgere de apă în apartament
și a curs apă pe pian.
Nu știam pe cine să sun... este... Harry este
cel care mi-a dat cartea lui de vizită...
Mă scuzați, cine este la telefon?
Scuze, este, este...
sunt eu, Ruthie.
M-ai condus la curs.
Da, da, sigur, da.
Da, Ruthie!
Salut!
Ce fel de pian este?
E un pian din anii '30.
Un Bosendorfer.
Uite, ascultă!
Lemnul se... auzi?
Sună ca dracu'. Lemnul se deformează.
Da. Da, aud, da... clapele se blochează.
Futu-i! Scuze. Crezi că ai putea trece pe aici
chiar acum sau mai târziu azi?
E... e o mică urgență.
Unde locuiești?
În Bushwick.
Bushwick. Bine.
Înțeleg dacă ești ocupat. Îmi poți recomanda pe cineva?
Sunt la un pian... sunt în oraș acum.
Pot fi acolo într-o oră.
Ar fi minunat.
Am... am să-ți trimit mesaj cu adresa mea.
Mulțumesc mult!
- Salut! - Salut!
Mersi, mersi, mersi.
Stai liniștită, nicio problemă.
E un pian frumos.
De unde îl ai?
A fost al bunicii mele.
Bun, va trebui să scot capacul și...
să-l las să se usuce.
Cu ce... cu ce aș putea să te ajut?
Ai ceva mușchi?
Știi cum să-l scoți?
Unde vrei să-l pui? Pe podea?
- Nu, hai să-l punem pe pat. - Bine.
- Ești bine? - Da, și tu?
Da
Așteaptă, așteaptă, așteaptă.
- Te descurci? - E atât de greu.
Cum faci să cari asta singur?
Păi... sunt super puternic.
Și deci, ți l-a lăsat ție?
Da.
Mi-a lăsat două lucruri:
un ceas mic cu perle
pe care l-am pierdut ca o proastă în tren
și pianul ei,
pe care am reușit să-l distrug.
Nu este distrus.
Clapele au tras umezeală, dar căldura va ajuta.
Voi... diminua umiditatea,
și voi lubrifia puțin.
Probabil va trebui să înlocuiesc niște pâsle.
Ai un uscător de păr?
Da.
Va fi bine.
Va costa mult, nu?
Nu-ți face griji, e din partea casei.
Nu, nu, nu.
Nu mă simt bine să nu te plătesc.
Păi, dacă aș face asta pentru un client
de pe Fifth Avenue, ar costa 5.000 de dolari.
Majoritatea pianelor pe care le repar nu sunt folosite,
sunt... de decor.
Pe când acesta e diferit.
Poți să-l bagi în priză, te rog?
Pot măcar să-ți ofer
o porție de paste de 5.000 de dolari?
În regulă.
Cum ai ajuns pianistă?
Bunica mea m-a învățat.
Ce vrei să faci? Când îți vei lua diploma?
Păi, visul meu ar fi să fiu...
ucenică a unui compozitor.
Da? Care?
Maissner.
Ambițioasă. Ești curajoasă.
Păi, ia câte un student din programul meu în fiecare an.
Chiar vreau să obțin acest post.
Tu... le mai scoți vreodată?
Nu... nu prea.
Sufăr de ceea ce se numește hiperacuzie.
Adică sunt alergic la zgomot.
Grozav, nu-i așa?
Și astea... mari, la ce folosesc?
Pentru medii acustice necontrolate.
Adică peste tot, până la urmă.
Da, peste tot.
Ai fi surprinsă să afli...
cât de zgomotoasă e lumea.
Ai puțin sos chiar acolo.
Vorbești serios? De cât timp?
De vreo șase guri, poate?
Și pianul, nu este prea zgomotos?
Ca acordor, am făcut ani la rând terapie prin expunere,
așa că m-am obișnuit cu acest gen de sunete acum.
Deci nu mai cânți deloc?
Nu.
De ce?
Scuze.
URI STERN
Eu... trebuie să plec.
Mulțumesc pentru cină.
Am să las aici niște unelte, dacă nu te deranjează.
Voi reveni mâine ca să termin.
Nu, e în regulă. Mulțumesc mult! Apreciez foarte mult.
În regulă.
- Noapte bună. - Noapte bună.
Îți plac câinii?
Da.
Aș vrea să deschid un sanctuar special pentru câini,
unde nu ar fi omorâți niciodată dacă nu vrea nimeni să-i adopte.
Benny adoră câinii.
Reușește să creeze o legătură intelectuală cu ei.
Este jignitor pentru câini.
Încetează, taci dracu' din gură!
Jignește câinii.
Trebuie să faci niște mușchi, Benny.
Să faci flotări, tracțiuni.
Voi face un bărbat din tine.
Ai mult de muncă!
Am mult de muncă. Dar suntem perseverenți.
E chiar acolo.
Yoni, închide garajul.
Uri...
- Acolo. - Pe acolo?
Da.
Știam. Voiam doar să văd dacă tu știi.
Cred că o să vomite.
Nu te îngrijora, va fi bine.
Am ajuns, sunteți gata?
Să-i începem!
E rândul tău, acordorule.
Nu e momentul să dai înapoi.
Tu ești cel care deschide seifurile, nu?
Atunci, deschide-l.
O să reușești, acordorule.
Ești bun!
Haide!
Știi cum a cumpărat bogatănul ăsta nemernic casa asta?
Gunoiul ăsta...
a înființat o companie de credite,
oferind împrumuturi cu risc ridicat cu clauze abuzive...
comunităților minoritare din toată țara,
înțelegi ce vreau să zic?
Executări silite în masă care au aruncat sute de mii
de oameni în stradă după două rate neplătite.
Două nenorocite de rate neplătite.
Iar fraierul ăsta...
trăiește în afurisita asta de casă de lux
în timp ce restul lumii moare de foame.
Așa că fă-mi o plăcere...
deschide-l.
Ce dracu' cauți pe pat, idiotule?
Ești debil sau ce? Și încălțat pe deasupra!
Ori... îmi dai înapoi banii pe care ți i-am dat în avans
și ne cărăm toți de aici.
Băga-mi-aș!
Credeam că tipul ăsta făcuse avere din blendere.
Din NutriBullet.
Îmi ador NutriBullet-ul.
Aș dori să fac o plată pentru contul unui pacient.
Harry Horowitz, salonul 410.
Data nașterii?
8 august 1937.
Soldul restant al acestui pacient este
de 36.481 de dolari și 92 de cenți.
Cât doriți să achitați?
10.000.
E perfect.
Nu știu cum ai făcut.
Nu, nu e perfect.
Nu există în vocabularul unui acordor.
Cum adică?
Păi, ai...
o notă individuală...
și apoi, ai...
instrumentul în sine.
O notă poate părea perfectă, dar...
s-ar putea să nu fie în relație cu celelalte 87.
Să acorzi un pian, înseamnă...
Înseamnă să creezi o armonie pornind de la haos.
Iar pentru a reuși asta...
trebuie să accepți imperfecțiunea.
Și gata!
E ca nou.
Vrei să-l încerci?
Ce vrei să cânt?
Cântă ce vrei tu.
Aceasta e prima piesă pe care am scris-o.
Miroase a fum, nu?
Futu-i!
Niki!
Îmi pare foarte rău.
E în regulă, e în regulă.
Îmi pare cu adevărat rău.
Bun... trebuie să plec.
Nu... nu pleca.
Va fi bine. Va fi bine.
Cred că mă simt mai bine.
Din nou! Trei, patru!
Bine, stop, stop!
Contratimpii sunt diluați,
nu se simt destul.
Judy, crezi că ai putea să ataci un pic mai mult notele astea?
- Da, desigur! - Perfect!
Au mai rămas șapte zile.
Așa că, vă rog, fără droguri tari
și să nu muriți, da?
Vă mulțumesc mult!
- Ce porcărie! - Ce?
- Ce porcărie! - Ce tot zici?
Este... finalul, e de tot rahatul!
Progresia armonică
care urcă spre codă strică tot.
Nu știu ce să fac. Am doar două mâini!
Adaugă un pian.
Cum adică "adaugă un pian"?
Păi, adaugă un pian sau o claviatură.
Asta va îmbogăți orchestrația.
Futu-i!
E o idee excelentă, de fapt.
E destul de enervant. E prea enervant!
Futu-i!
Bun...
Cred că ai nevoie de o pauză.
Nu, cred că trebuie să scriu o partitură pentru clape.
Oprește-te o clipă, ai petrecut toată ziua aici.
Cred că poți lua o mică pauză, nu?
Niki, îmi mai rămâne doar o săptămână, nu am timp să iau o pauză.
Am un cadou pentru tine.
Un nou final?
Nu.
Este, este un Rolex.
Da.
EBM Cu toată dragostea mea
De unde îl ai?
L-am cumpărat la o licitație de bunuri.
M-a făcut să mă gândesc la cel al bunicii tale.
La cel pe care l-ai pierdut.
Nu-l vreau.
Bun, de ce?
Eu...
E prea recent ce e între noi.
E...
E... e mult prea mult.
Suntem împreună abia de o lună.
Îmi pare rău, sunt stresată. Am...
am impresia că am avut parte de... prea multă distracție,
prea multe distrageri, și nu e...
nu e bine, pentru că trebuie cu adevărat să mă concentrez.
Înțeleg.
Nu mai zâmbi!
Nu, nu, eu, eu... eu înțeleg, te asigur.
- Dar... - E... e cam mult.
Doar că eu...
Nu reușesc să definesc ce este asta.
Eu da.
Ești iubita mea.
Cu excepția cazului în care...
Cu excepția cazului în care nu vrei.
Nu știu. Nu știu deloc.
Îmi pare rău pentru ceas.
Dacă nu-l vrei, nu-i nimic, eu...
E un cadou prea mare de oferit după numai o lună.
Nu a fost chiar așa de scump.
Ți-l voi da când vei fi mai puțin emoționată.
Nu-l atinge, e ceasul meu.
- Bună, Marla. - Niki.
- Vino aici. - Cum mai ești?
Mai bine, acum că ești tu aici.
- Ți-o prezint pe Ruthie. - Bună seara, Marla.
La asta chiar nu mă așteptam!
Nu, pe bune!
- Ce frumusețe! - Mulțumesc!
- Vom aștepta să se trezească. - Harry?
Harry? E Niki aici.
Poftim?
Niki e aici cu prietena lui, Ruthie.
- Salut, Harry. - Ce?
Doamnă Partitură, ia un scaun, așază-te.
Salut, Harry. Cum te simți?
Mă bucur mult să vă văd.
Îmi ești dator cu un restaurant bun.
Eu te-am pus să-i duci manualele.
Vă aduseserăm niște gogoși, dar...
Asistenta ni le-a confiscat.
O adevărată hienă, nu ratează nimic!
Sunt sigur că acum le mănâncă. Niki, du-te să aduci cutia.
Nu-l asculta, te rog.
Scuze, Harry, Marla e șefa.
Se presupunea că ești de partea mea.
Acum îmi amintesc,
a venit tatăl tău în după-amiaza asta.
- Harry. Harry. - Mi-a spus...
- Îți imaginezi lucruri. - Ba nu, sigur că nu.
John a murit cu mult timp în urmă, dragul meu.
De ce vrei să mă faci să par nebun?
De ce?
Nu se mai oprea din vorbit despre tine.
Mi-a spus cât de...
curajos ai fost cu problema ta de auz.
A povestit cum cântai la pian la șapte ani.
Știi că e cel mai bun pianist pe care l-am cunoscut vreodată?
Te iubesc.
Și eu te iubesc, Harry.
Trebuie să ieșim de aici, nu-mi place deloc.
Să mergem într-un club.
Nu-mi place deloc aici.
Ce e asta? Ce e asta pe mâna mea?
Asta e brățara ta. Are numele tău pe ea.
Nu, nu, ce e locul ăsta?
Nu-mi place deloc locul ăsta!
Unde vrei să mergi?
Cred că am o idee.
Așa, împinge.
Așadar, trecem la lucruri serioase!
Niki, cântă-mi o piesă.
Nu, Ruthie o să-ți cânte o piesă.
Ai să vezi, e super talentată.
- Fricosule. - Bine, Harry.
Ce vreți să cânt?
Tu alegi.
De unde i-ai luat?
Ce anume?
Am fost la departamentul de contabilitate în după-amiaza asta
și mi-au spus că totul a fost plătit.
Asta începe să devină dubios.
Mai întâi, banii pentru dubiță.
Și apoi asta?
Nu vreau să faci vreo prostie.
Nu-ți face griji. O să ne descurcăm, va fi bine.
Mă auzi?
M-ai înțeles?
Acordorul, e Uri.
De ce nu răspunzi când te sun?
Nu mă mai iubești, așa-i? Glumesc!
Am o treabă pentru tine diseară.
Yoni îți va trimite mesaj cu detaliile.
E puțin departe, dar e uriașă.
Merită deplasarea, crede-mă.
Bun, hai, pe mai târziu!
Ce dracu'?
Salut, Niki.
Ce dracu' e asta?
Cum adică, ce e?
La cine suntem aici?
Habar n-am.
- Dar ce căutăm noi aici? - Habar n-am.
Întreabă-l pe Uri.
- Niki! - Ești bine?
Uri, poți să-mi spui ce am venit să fac aici?
Sunt clienții noștri, nu-ți face griji.
De acord, dar... cine sunt tipii ăștia?
Ne-au angajat să deschidem seiful.
Ei ne-au angajat pe noi, iar noi te angajăm pe tine.
O să vedeți, e super bun.
Te așezi pe scaun și deschizi seiful.
E tot ce-ți cer.
Apoi, plecăm.
Cine e idiotul ăsta din poză?
Fă-o pentru mine.
Bun! Stai liniștit, nu mușcăm. Haide, intră!
Oprește mizeria aia!
Haide, oprește-l. Super!
Bine.
Ce vreți să fac cu asta?
Dă-te la o parte, Rain Man.
Arme?
Nu pune întrebări.
Cât timp seiful nu e deschis, el e șeful, da?
Telefoanele pe modul silențios.
E valabil și pentru tine, Benny.
Și termină cu mâncatul, face zgomot.
Futu-i, nu se poate!
- Benny. - Da, Niki?
Mă poți anunța când trece un avion?
Cât timp va...
Nu mă enerv...
Yoni. Avion.
Nu vă mai mișcați!
Dacă o ține tot așa, o să cobor în oraș!
Taci dracu' din gură! Taci dracu' din gură!
Avion
- L-a deschis? - Fir-ar!
- L-a deschis! - Ce dracu'?
- Măi! - A reușit!
- Da! - Nu-mi vine să cred!
- Dă-mi aia! - A reușit, nu pot să cred!
E prea tare tipul vostru!
- E bine? - Da.
Incredibil!
Ai făcut o treabă bună!
Fă o poză!
Nu-mi vine să cred!
Ce dracu'?
- Ai văzut, ți-am zis eu. - Nu, la dracu'!
- Nu vă mișcați. Vorbesc eu cu el. - Ușor, ușor.
La pământ, la pământ.
Unchiule, nu e ceea ce crezi.
Jigodie mică. După tot ce am făcut pentru tine și mama ta!
Aruncați naibii toate telefoanele în acvariu!
- Niki... ești bine? - Taci dracu'!
Aruncați-vă telefoanele.
Toți!
Mișcați-vă curul!
Și tu, crețule.
Nici să nu te gândești la asta, gunoiule!
Hai, aruncă-mi-l.
- I-am spus că e o idee proastă. - Mincinosule!
- Tu aveai cheia! - Dă-mi drumul!
Tăceți dracu' din gură!
Aruncă-mi-o.
Grăbește-te, aruncă-i cartea, nemernicule.
Ești chiar un idiot.
Ridic-o.
- Ce să ridic? - Hârtia. Ridică hârtia aia nenorocită!
Jinwoo, tu crezi că nu am memorat codurile astea?
Nu ți-am zis să te uiți la el!
Rupe-o în două.
Haide, rupe hârtia în două!
Încă o dată. Încă o dată.
- Acum, mănânc-o. - Ce?
Bag-o în gură.
Mestecă... și apoi, înghite.
Mai repede!
Niște dobitoci.
O adevărată bandă de idioți.
Ce credeați că se va întâmpla?
Hai, înghite!
Și voi doi, acolo, cine dracu' sunteți?
Arată-mi!
Bine.
Foarte bine.
Acum, nenorociților...
E bine, e bine.
Ești bine? Ești bine?
Uită-te la mine, Benny! Uită-te la mine!
Ești bine?
Ce dracu' e ăsta? Strângeți toate astea!
Niki, Niki, relaxează-te.
Fir-ar! E mort!
E mort!
Închide ușa!
Mystery. Ocean. Shadow. Fall.
Discover. Baby.
Solar. Arch. Random. Piano. Paddle. One.
Recuperare portofel, frază de recuperare.
Acces restabilit.
Fonduri disponibile.
Alo?
Bună, Ruthie, sunt Marla. Aș putea vorbi cu Niki, te rog?
E Marla.
Alo!
Ușor, ușor!
Era mereu acolo.
Salut, Niki.
Îmi pare rău, sincere condoleanțe.
Nu va mai fi altul ca Harry.
Știi cum îl porecliserăm?
Maestrul tonului.
- E amuzant, nu? - E groaznic.
E adevărat... dar mereu a avut stil.
Da.
Vă mulțumesc mult că ați venit, dle Hancock.
Lui Harry i-ar fi făcut plăcere.
Glumești?
Aproape am uitat...
tu vei fi cel care va acorda pianele, așa-i?
Da...
pentru moment, în orice caz.
Sper să fie ca pe vremea lui Harry.
Cu siguranță nu.
Mă scuzați o clipă?
- Da, desigur. - Îmi cer scuze.
Peștelui îi lipsește mărarul.
Ce cauți tu aici?
Bunicul meu vindea pește afumat în Vilnius.
Mai mult mărar, ăsta era secretul lui.
A murit într-un lagăr de concentrare.
Dar rețeta lui a supraviețuit.
Nu poți să rămâi.
E o mitzvah să vii la o Shiva.
Te rog.
Ascultă.
Îmi pare rău pentru cealaltă seară.
A degenerat complet.
Uri... pleacă.
Ai înghițit parola unui cont crypto astronomic.
Dar faza e că există o altă modalitate de a pune mâna pe bani.
Un portofel fizic în casa lui.
O altă cheie în spatele altei uși.
Și vreau să mi-o deschizi.
Ne vedem la mine acasă, mâine.
- Nu. - La ora 22.
- Nu! Nu mai conta pe mine. - Da?
Iubita ta e acolo?
Are niște mâini superbe.
Ar fi păcat să le piardă.
Așa că te sfătuiesc să vii.
Bună ziua. Marla.
Sunt... soția lui Harry.
- Marla! - Da.
Acesta era numele mamei mele.
- Serios? - Da.
Sincere condoleanțe.
Mulțumesc.
Harry a fost un om excepțional.
A fost norocos să-l aibă pe Niki.
Harry îl iubea mult pe Niki, la fel și eu.
Serviți-vă, vă rog.
Trebuie să plece.
Îmi cer scuze, dar trebuie să plec. Niki?
Ne vedem mâine.
Chiar pare un tip de treabă!
Cine e el, mai exact?
E un coleg de muncă. Ai apucat să mănânci ceva?
Deci, ce părere ai?
Niki?
Ești aici?
A fost bine.
Eu... sper doar că...
Sper ca Maissner să-mi aprecieze opera.
Să sperăm.
De ce tratezi asta cu ușurință?
E super important pentru mine. De foarte mult timp
lucrez la asta. E mâine.
Sunt extrem de stresată...
- și intimidată. - N-ai niciun motiv să te stresezi.
Ce a mai făcut Maissner în ultima vreme?
Îl ador pe Maissner.
- Nu e adevărat. - De ce faci asta?
Nu poți să-mi spui ceva drăguț?
„Ruthie, Maissner ar fi idiot să nu te aleagă.”
- Ce vrei să spun? - Ceva de genul ăsta.
Să-ți cânt în strună? Să spun
că ești cea mai mare compozitoare de la Mozart încoace?
Când Maissner îți va asculta opera mâine, își va încheia cariera
pentru că nu va putea continua știind că...
Ruthie Waymon, o artistă cum vezi
doar o dată la o mie de ani trăiește pe lumea asta.
Asta ar trebui să mă liniștească?
E mai degrabă foarte răutăcios.
Tu nu înțelegi, de fapt.
Ce nu înțeleg?
Nu știi cum e să-ți dedici viața
unui singur obiectiv.
Ești acordor de piane, te trezești dimineața,
te duci la muncă, apoi te întorci acasă. Te culci, tu...
Nu-ți dedici viața muncii tale, ceea ce e bine și așa,
dar ceea ce nu apreciez este tonul tău condescendent.
Ce? Tu crezi că n-am și alte ambiții?
Am petrecut doi ani într-o cameră întunecată...
în timp ce simplul sunet al vocii mele mă făcea să agonizez.
- Nu vorbesc despre asta. - Imaginează-ți, te trezești mâine.
Imaginează-ți că te trezești mâine și nu mai poți cânta.
Cine ești?
Imaginează-ți, cine ești?
Nu mai ești nimic.
Eu, eu nu mai sunt nimic.
Sunt doar un biet acordor de piane.
Foarte bine!
Dar în fiecare zi a modestei mele vieți,
mă trezesc cu ambiția...
de a rezista.
Până la sfârșitul zilei.
Îmi pare rău.
E chiar o minune
că mă mai pot apropia de un pian.
E o adevărată minune!
Viața mi-a fugit de sub picioare.
Viața mea ar fi trebuit să fie să trăiesc ce trăiești tu acum!
Așa că nu veni să-mi spui de pe piedestalul tău
că n-am avut niciodată ambiție.
Pentru că eram un pianist de o mie de ori mai bun
decât vei fi tu vreodată.
Bine, atunci hai, cântă-mi ceva.
Hai, cântă-mi o piesă.
Ce e, ți-e frică?
Nu, serios, cântă-mi ceva.
Ce, îți bați joc de mine?
Băga-mi-aș!
Niki.
Am încercat să fiu drăguț cu tine.
Dar dacă îți spun să vii,
vii fără să discuți!
- Va fi bine, gata. - Nu așa.
- În engleză. - E-n regulă, e bine, nu-ți face griji.
Niki!
Salut, Niki.
Bine, își recapătă cunoștința.
Vom putea trece la lucruri serioase.
- Și Niki! Ești bine? - E bine.
Dă-mi mâna.
Bun! Hai, ridică-te.
Da, e în regulă, e bine.
- E bine. - Foarte bine.
Salut, prietene!
Bun! Îl lăsăm să-și revină?
Nu, nu, e bine. Se va trezi el.
Da? Crezi că e gata?
- Yalla, yalla! - Așa da, băiete!
Haide!
Sunt așteptat... Trebuie să...
Avem toată scena la dispoziție.
Jinwoo, dă covorul la o parte.
Deschide-mi seiful ăsta.
- Cât e ceasul? - Deschide...
seiful ăsta... nenorocit.
Eu... nu pot deschide seiful,
îmi țiuie urechile.
Deschide-l!
Ce adunătură de idioți!
Nu pot deschide seiful, îmi țiuie urechile.
Doamnelor și domnilor, am onoarea și privilegiul
să vă prezint concertul
absolvenților conservatorului Shafitz.
Nu aud absolut nimic.
O cafea. Îmi trebuie o cafea.
Vă urăsc!
Băga-mi-aș!
Rândul al treilea, pe centru.
Tu urmezi. Trage aer în piept.
- Eu... trebuie să merg undeva. - Atunci, ar fi bine să te grăbești.
- Mai zi un cuvânt și-ți trag una! - Bine, ne calmăm. Ne calmăm.
Dacă vrei să mergi la chestia aia a ta, fă-ți dracu' treaba!
Sol... re... fa.
Ești gata?
Da? Bine!
Pregătește-te să intri pe scenă.
Și în sfârșit, pentru a încheia frumos,
vă rog s-o primiți pe Ruthie Waymons,
din New Britain, Connecticut.
A reușit, l-a deschis!
A reușit! Știam eu!
Bravo!
Bravo! Bravo!
Sunt foarte mândră de tine, Ruthie.
- Mulțumesc. - Bravo.
Sunt bucuroasă. Mulțumesc. Mulțumesc.
Fii foarte atentă.
Da, da, da.
Respiră.
- Va fi bine. - Da.
Maestre.
Ruthie, Maestrul Marius Maissner.
E o mare onoare pentru mine să vă cunosc, Maestre.
Te rog.
Mi s-a cerut să compun o operă originală
a cărei premieră va avea loc
la Opera din Sydney, iarna viitoare.
E fantastic!
Am nevoie de o asistentă
dotată cu un simț înnăscut al orchestrației
și cu o mare precizie tehnică.
Ești pregătită să ai zile lungi de muncă?
Da, desigur.
Nu există orgolii în studioul meu, cu excepția celui propriu,
care ocupă deja destul loc oricum.
S-ar putea foarte bine
să lucrezi la un concert, și...
Și...
În clipa următoare, să trebuiască să mergi după cafea.
Înțeleg.
Asta n-ar trebui să fie o problemă.
Și mai rămâne un mic detaliu de pus la punct.
Un detaliu foarte mic.
Mă întreb de unde ai luat
acest ceas elegant pe care îl purtați la încheietură?
A... iubitul meu mi l-a dăruit.
Iubitul ei este acordorul nostru de piane.
- Unde e Ruthie? - În biroul decanei, cred.
Acum patru săptămâni, am descoperit că...
obiecte importante...
dispăruseră din seiful din dulapul meu.
Printre aceste obiecte, două ceasuri...
pe care bunicul și bunica mea
și le-au oferit reciproc în ziua nunții lor.
Bunicul meu...
i-a încredințat aceste două ceasuri guvernantei sale din Paris
înainte să fie luat de naziști.
E o coincidență cel puțin tulburătoare.
Sunt extrem de curios să aflu cum...
A pus acordorul mâna pe acest ceas.
Scuzați... scuzați-mă o clipă.
Îmi cer scuze.
Scuze, scuze.
A trebuit să traversez jumătate de oraș.
Mi-am pierdut cheile, așa că n-am putut veni cu...
De unde ai ceasul?
Ce?
Mi-ai dat un ceas furat. Știai asta?
- Știai asta? - Nu, eu...
Nu știam.
De unde ai ceasul?
Niki, de unde ai ceasul?
E o poveste lungă.
Și... și... Eu... pot să-ți explic totul.
Este...
Voiam doar să-ți fac o bucurie,
- dar nu știam prea bine cum. - Eram doar...
Am greșit, am dat-o-n bară, bine? Îmi pare rău.
Eram îngrijorată pentru tine aseară,
dar mă bucur să văd că ești bine.
Nu încerca să mă urmezi.
- Îmi pare rău... - Te rog, nu!
Nu vreau să mai vorbesc cu tine.
E o situație extrem de jenantă.
Nu știu dacă mă simt confortabil
cu ideea de a o angaja pe strălucita voastră Ruthie
știind că iubitul ei... este un hoț.
Nu, așteptați!
Vă asigur că Ruthie nu știa absolut nimic.
Știu că n-aveți niciun motiv să mă credeți...
dar în privința asta, vă jur că ea nu știa nimic.
Maestre?
Vreți să sun la poliție?
Nu! Nu, nu, nu, așteptați!
Am o aversiune profundă față de autorități.
Dar îmi imaginez că nu avem de ales.
Așteptați!
Așteptați, așteptați. Ascultați-mă.
Spuneți că există un al doilea ceas?
Un Rolex Prince,
carcasă dreptunghiulară de aur, curea din piele de aligator?
Așa e?
- Și dacă vi-l recuperez? - O secundă, vă rog.
Ar fi posibil așa ceva?
Da, pot să-l recuperez.
Bine.
Bună, Marla. Am...
Am trecut ieri pe acasă
și ți-am lăsat ceva în pian.
Să nu te superi pe mine.
Sfinte Sisoe!
Te iubesc.
Stacy! Băga-mi-aș!
Uri! Uri!
Nu te mișca, mă întorc! Mă întorc imediat.
Îți bați joc de mine, sau ce?
Uri!
Cărați-vă, haide! Cărați-vă!
L-am găsit cotrobăind în seif.
Benny, adu goarna aia de ceață.
Nenorocitule! Ticălosule!
Mizerie ce ești! Nenorocitule!
Imbecilule! Cine te crezi?
Credeam că suntem frați, idiotule! Vii la mine acasă să mă furi?!
Nenorocitule!
Ce ți-a trecut prin cap?
Du-te dracu'!
Dă-mi ceasul ăla nenorocit.
- Ceasul ăsta? - Da.
Nu, Uri, oprește-te!
Adu-mi goarna aia!
Vreau doar ceasul, da?
După aia, plec. Dă-mi doar ceasul!
Dă-mi goarna!
Stacy!
Sună din goarnă! Vino, iubita mea!
Cum ai ieșit?
Sună din goarna aia nenorocită!
Nici vorbă, o să sperie cățelușa.
Sună din ea, idiotule!
Grăbește-te, papă-lapte ce ești!
Tipul de la care l-ai furat nu vrea să facă valuri.
Dacă i-l duc înapoi, nu va chema poliția.
A aparținut bunicilor lui
care au murit în lagăre.
Am furat un ceas din Holocaust? Nu e bine deloc, Uri.
Toată familia lui a fost exterminată.
E singurul lucru care i-a mai rămas.
Te rog, Uri, dă-mi ceasul,
poți să cumperi câte vrei cu banii tăi.
Aduce ghinion să furi un ceas din Holocaust.
Are dreptate, Uri, dă-i înapoi ceasul din Holocaust.
Nu mai sta pe gânduri, frate, e soluția corectă.
- Soluția corectă? - Da.
Uri, ce faci, oprește-te.
Stai o secundă.
- Nu, oprește-te, Uri! - Stai, Uri, ascultă!
Oprește-te, te implor, Uri!
Domnule White, mă auziți?
Timpanele dumneavoastră au fost perforate.
Nu încercați să vă ridicați, mă duc după medic.
Aici sunt lucrurile dumneavoastră. Aveți grijă de dumneavoastră.
Niki.
Ce mă fac eu cu tine?
Să mergem, băiete.
Vă mulțumesc pentru răbdare. Maestrul vă va primi acum.
Dacă doriți să mă urmați.
Domnule?
Maestrul vă va primi acum.
Pianele Steinway sunt capricioase.
Așa că l-am schimbat cu un Yamaha.
Dar ce ai pățit?
A venit un acordor săptămâna trecută.
Un tip gras care n-avea ureche muzicală.
Sunt destul de supărat.
Poate ai putea să mă ajuți?
Maestre, prima parte e gata de tipărit,
dacă doriți să o mai verificați încă o dată.
Ruthie.
Acordorul este complet iertat.
Vin imediat, Maestre.
Ai tot timpul.
Ce ai pățit?
Nu te aud.
Ce s-a... ce s-a întâmplat?
Am dat de necazuri.
Dar sunt bine.
Trebuie să mă întorc la muncă.
Mi bemolul e fals.
Traducerea și adaptarea: Yageat-san