E cam goală.
Ne refuză, fiindcă nu avem marfă.
Manchester a primit jumătate.
Glasgow e pe zero, Birmingham vrea să renunțe la noi.
Și chestia aia?
Nu se poate, Carter.
Indiferent de ce s-a întâmplat.
Ce s-a întâmplat?
Am întrebat, cum ne-ai zis tu.
Despre Eddie.
E un traficant în locuințele Ford. Era speriat, Carter. Nu voia să ne zică.
Traficantul i-a vândut unui puști care a murit.
Marfa era curată, a făcut supradoză.
În fine, puștiul a murit.
E heroină. Se moare.
Nu e vorba despre copil, ci despre taică-său.
Am rezolvat cu Birmingham, dar suntem presați de timp.
Da.
Asta cred și eu.
Mă gândeam să ridicăm noi marfa când ajunge vaporul.
De ce am face asta?
Nu e vorba doar de câteva kilograme.
Ale noastre sunt de 40, 50 de milioane.
În cine ai încredere să o manevreze?
Sunt ale mele, nu ale noastre.
Nu știu în cine pot să am încredere acum, Eddie.
De ce nu mi-ai zis?
Ce să-ți zic?
Despre copilul tău.
Fiindcă era un drogat.
Și mama lui…
nu vrea să afle lumea că era un drogat.
Dacă întreabă cineva, spunem că a murit la datorie.
Dacă nu întreabă, nu spunem absolut nimic.
Dacă îmi spui cum să fac față faptului că a murit
în locuințele Ford, cu un ac în braț,
îți jur că te bag în pereți.
Să-mi bag…
Bietul băiat.
Hai aici!
Bine.
Ieșim din asta.
Ai o familie de îngrijit.
Și eu vreau să fac chestii care nu implică hale din Croxteth.
Aducem marfa aici, o vindem rapid,
facem bani pentru două vieți.
Asta te include și pe tine.
O să fii plătit corect.
Vreau să aducem totul aici.
Fiecare traficant, glonț, gram de heroină.
Așa avem totul sub control.
Am rămas numai noi doi…
până la final.
- Merită riscul? - Ascultă!
După ce ne dobori, o să vrea altul să continue.
O să fie greu, fără traficanți și marfă.
O să fie o pauză, în care puștii nu o să aibă ce să-și bage în venă.
Poate măcar unul dintre ei o să se dezvețe.
Deci da.
Merită riscul.
- Poliția înarmată! - Poliția înarmată!
- Liber! - Liber!
- Dreapta! - Stânga, liber!
- E gol. - Liber aici!
Nu este nimic aici.
Da, retragerea.
Da.
Turnătorul.
E Eddie.
Ce știe Eddie?
Tot.
Atunci avem mult de lucru.
Da.
Așa e.
LEGENDE
GOLFUL ADEN
Da?
Bună, prietene! Aziz aici.
Vin la tine.
Nu așa era planul.
Nu mai vrem să discutăm planuri la telefon.
De ce?
De-aia vin să ne vedem.
Urcă în mașină!
Ești un tâmpit, Eddie!
Sunt surprins.
Carter mă știe de mult timp.
Și v-a trimis doar pe voi.
ANTALYA, TURCIA
Ei bine?
Omul lui Carter.
Eddie.
E informator.
Sper că glumești.
Știe de noi.
Știe și despre asta și despre tine.
Îmi schimb planurile.
- Luăm opiul de aici. - Nici vorbă.
Stați!
Lucrează cu noi.
Afacerile-s afaceri.
Onorăm târgul.
O să fii plătit, prietene.
Tu iei banii, noi ne asumăm riscul. Ar trebui să fii mulțumit.
Dacă nu ești mulțumit, sunt curios care e motivul.
Cum le băgați în țară?
E treaba noastră de aici înainte, nu a ta.
Descarcă.
Haideți! Descărcați tot! Repede!
Pregătiți troliul! Repede!
Ce s-a întâmplat?
Tu ce crezi?
A aflat.
Vrei protecție?
A fost frumos în Liverpool, cât am fost copil.
Acum e orașul heroinei.
Și e vina noastră.
Așa îl părăsesc.
Și îl părăsesc fără un fiu.
Și o merit, căci e tot vina noastră.
Te-ai străduit.
Și doar am băgat două tone de heroină în Anglia.
Asta ai reușit și tu.
Dar eu mai pot face ceva. Ceva ce voi nu mai puteți.
- Aveam o înțelegere. - E valabilă, dar nu mai ai timp.
Îmi instalez familia departe de Liverpool.
Apoi mă întorc și îl omor.
Poți să te folosești de asta în tribunal.
Și o să-ți strâng mâna.
Accept orice sentință cât timp știu că e sub pământ.
O să-l prindem.
Cum?
Zi! Cum?
Îți zic ce o să facă Carter.
O să se ascundă.
Apoi o să vândă heroina, apoi o să dispară.
Orice informații sau puteri pe care credeți că le aveți
s-au evaporat.
S-au evaporat.
Și nu porniți de unde ați plecat, e și mai nasol.
Fiindcă n-au aflat doar de mine, nu?
Au aflat și de tine.
Lămuriți-mă!
Două tone de heroină,
în valoare de 100 de milioane lire, v-au scăpat de sub control.
Sunt 120 de milioane. Urcă prețul, când oferta…
Sună a neglijență în serviciu. Riscăm pușcăria.
E o situație temporară.
V-ați pierdut informatorul.
Ați pierdut legătura cu cartelurile, iar drogurile au dispărut.
Nu sună a situație temporară.
Știu cum să ne infiltrăm.
Sper că nu prin polițistul corupt.
Dacă sugerezi că șansa de a găsi două tone de heroină în Turcia
e mijlocită de un corupt cusut la gură,
atunci ați face bine să plecați toți acasă.
Isuse!
- Trebuia să protejezi informatorul. - Trebuia să nu le dai marfa.
- Am fost nevoit. - Te-au rugat frumos?
Ce ai zis?
- M-ai auzit! - Încetați naibii!
Încetați! Vă purtați ca doi amatori!
Tu și Kate mergeți în nord. Îl găsiți pe Carter.
Tu ești suspendat de la datorie.
Ce?
Du-te acasă și amintește-ți cine ești, fiindcă tu nu ești așa.
Nu plec nicăieri, amice. Am de lucru.
Nu e amicul tău.
E șeful tău. Deci pleci acasă.
Scuze.
Nu-l aduce aici.
Nu așa te întorci acasă.
O duc la școală.
- Nu o duci. - Sunt aici, bine? O duc la școală.
E vacanță.
E vacanță de o vreme.
Mda. Bine.
Ne întoarcem mai târziu.
- Unde mergeți? - În oraș.
Vrea la zoo, fiindcă a tot citit despre pinguini.
Vin și eu.
Nu în starea asta.
M-au trimis acasă. De-aia sunt aici.
Mi-e greu, să știi. Încă se întâmplă toate lucrurile alea.
Nu s-a terminat și nu știu…
Nu știu cum să fac față situației.
Nu știu cum să mă port aici…
când încă se petrec lucrurile alea.
E în regulă.
Hai să vezi pinguinii naibii!
Blake are dreptate.
Asta e tot ce avem. Un polițist corupt, cusut la gură.
- Mai încercăm. - Goodwin o să spună aceeași chestie.
Că nu are nimic de zis, că vrea avocat.
Atunci îi dăm un avocat.
Povestește-mi despre pinguini.
Unde locuiesc? Nu am văzut niciunul pe aici.
Fiindcă locuiesc la Polul Sud.
- Serios? - Da.
Lumea crede că sunt la Polul Nord, dar nu se poate, e numai gheață acolo.
Au nevoie de uscat, ca să-și crească puiuții.
Și sunt mulți prădători în mare, ceea ce e periculos.
Și știai că cel mai înalt pinguin…
- E cel mai mic pinguin… - Aici coborâm noi.
- Hai să plecăm, repede. - Bine, vin.
- Rapid. - Tata nu vine?
Ba da, e în spatele nostru. Repede, se închid ușile.
Unde e Hakan?
Nu mai stai în apartament.
Nu-ți faci tu griji pentru apartamentul meu.
Zi-i lui Hakan să-mi dea banii!
Nu mă așteptam la asta.
Să se intersecteze așa.
Cele două vieți.
Dar de ce nu?
S-au intersectat deja în mine acum mult timp.
Și nu știu cum să schimb asta.
Eu știu.
Nu mai veni acasă până nu e gata.
Don a zis că o să te ajut într-o zi. A venit ziua aia.
Trebuie să pleci și să fii el până se termină totul.
Până atunci, nu o să fii aici cu adevărat.
Până nu e gata, o să aduci cu tine viața și toate pericolele lui.
Ascultă, am…
Sunt două scrisori
în garaj.
Nu le deschide dacă nu e cazul…
dar să știi că sunt acolo.
Le poți scoate din garaj când ajungi acasă.
Te iubesc.
- De ce e neras? - Ca să nu se sinucidă.
Te-ai sinucide?
Cine mă-ta ești?
Poliția și Autoritatea Vamală te fac să arăți ca naiba,
apoi te duc la tribunal și spun: „Priviți! E în ultimul hal.
Vinovat ca păcatul.”
Așadar, dle Goodwin, vrei să te sinucizi?
Încă nu.
Dar încă-i tânără vremea.
Dă-i o lamă de ras.
Bună ziua, Arthur! Sunt avocat.
- Nu al meu. - Corect.
Domnul Carter își face griji.
- N-ar trebui. - De ce?
Eu sunt aici, nu el.
Întrebarea e ce ai putea face sau spune ca să scapi de aici.
Dacă ar avea probe, n-aș mai fi aici.
Trebuie doar să aștept.
Dar…
o să fiu șomer când ies de aici.
Domnul Carter e om de afaceri.
Mereu e deschis să facă târguri profitabile.
Va trebui să mă mut.
Sunt sigur că domnul Carter îți va ura noroc.
O să-mi taie pensia.
Sunt sigur că dl Carter e dispus să rectifice acea situație.
Spune-i că-i apreciez sprijinul.
Ar trebui să-și mai facă și alte griji?
Cred că Autoritatea Vamală ar vrea să discute cu el.
Au sugerat cum vor să procedeze?
Îmi închipui că vor să procedeze prin a-l găsi.
Cred că și Carter s-a prins, deci să nu-l taxezi pentru asta.
Dl Carter e un antreprenor de succes, dle Goodwin.
El nu are probleme financiare.
Dl Carter poate purta orice costum vrea.
Poate conduce ce mașină vrea.
Eu știu cine e.
- Și eu. - Da?
Dl Carter e un afacerist legitim căruia îi pasă de comunitatea sa.
Hai, fii serios!
E un puști din Boot, al cărui tată e la pârnaie din cauza lui maică-sa.
Știu cine e Carter.
Și el știe cine sunt eu.
Așa că spune-i…
că are de ce să-și facă griji, dar nu și în privința mea.
Mersi de ajutor!
- Da. - Mama lui Carter?
E moartă.
Mda.
- Futu-i! - Ce e?
El mi-a zis că e moartă.
El mi-a zis.
Odihnește-te.
Am făcut tot ce mi-ai cerut.
Ai zis să-l fac credibil. Să mă contopesc cu el.
Nu-mi cere să renunț, suntem prea aproape.
Pot să fac ce vreau eu. Acum încerc să am grijă de tine.
Mă descurc.
E vorba de el.
El e furios.
E și normal. Turcii îi datorează bani.
Dar se ascund, iar el știe că nu-i primește.
Da, asta am zis și eu când am fost în situația ta,
iar șeful meu îmi spunea să iau o pauză.
Am zis că mă descurc.
Am zis că legenda mea clachează, nu eu.
Așa că n-am luat pauza.
Am ieșit iar pe teren
și m-am băgat mai tare.
Dar nu legenda mea claca, de fapt.
Eu clacam.
Dar nu mi-am dat seama.
Uitasem cine sunt.
Pe când mi-am amintit…
pierdusem tot ce aveam.
Culmea înțelepciunii de după.
Mereu apare prea târziu.
Vreau să-mi spui ceva.
Dacă ai ieși acum pe teren…
și ai face asta,
știind tot ce știi…
știind cât o să te coste…
te-ai opri?
Nu.
Mulțumesc.
Mă duc înapoi la muncă.
Da.
Are 64 de ani, fără cazier penal,
închiriază casa de la primărie și are economii de 500 de lire.
- Nu ai ratat multe. - Trebuia să o verific.
Nu au cum să fie apropiați. Carter stă în lux, iar ea, aici.
Am crescut într-un loc ca ăsta.
Cu un tată care a făcut tot ce a putut și o mamă care n-a făcut nimic.
Tatei îi plăceau băutura, pariurile, dar nu a încălcat legea.
Și nu-i plăceau delincvenții.
Așa e în locurile astea.
Nu toți bărbații sunt escroci și nu toate femeile sunt îngeri.
E jenant în draci.
Du-mă la turci.
- Nu. - De ce?
Fiindcă eu am încheiat-o.
Am făcut destule, tu ai făcut destule
și acum sunt acasă.
- Du-te și tu acasă. - Am încercat. N-a mers.
E dificil.
Odată ce ai trăit în lumea asta, e greu să o părăsești.
De ce m-ai ajutat?
Fiindcă dl Blake mi-a dat bani.
- Numai pentru bani? - Dl Blake mi-a dat bani.
Nu-ți pasă că două tone de heroină o să ajungă aici?
Și că ar putea distruge țara asta?
Ar trebui să-mi pese de Anglia?
Să fiu recunoscător Angliei?
Hai să-ți zic ceva de Anglia.
Anglia m-a prins
când mă ascundeam în măslini și aveam doar 16 ani.
Aveam un pistol defect, și uniforma mi-era făcută de mama.
Anglia m-a dus la baza lor.
Mi-a pus întrebări la care n-am răspuns, așa că m-a dezbrăcat
și m-a bătut
și m-a ars și m-a tăiat
și mi-a pus sare pe răni
și m-a lăsat legat în soare și m-a lăsat să mor ca un câine.
Până a venit un om și a urlat la ceilalți.
M-a dus la umbră, mi-a dat apă…
și mi-a salvat viața.
Așa că am luptat pentru el cât a mai durat războiul.
Nu pentru Anglia.
Numai pentru el.
Blake?
Domnul Blake.
Dacă ai nevoie de ajutor de la mine,
o fac numai pentru bani și domnul Blake.
Aș face-o și pentru tine, într-o mică măsură.
Dar pentru Anglia?
Anglia să mă pupe-n cur.
De acord.
Știu unde e Hakan.
Dar nu poți să mergi la el până nu ai ceva de oferit.
Dacă mergi la el cu mâna goală,
nu o să te mai întorci.
Marți e ziua tocanei, nu?
Mereu a fost așa. Oricum ar fi fost, marțea mâncam tocană.
Lasă-mă cu mâncarea! Ai vești de la turci?
Încă nu.
O să te omoare. Știi asta.
- Ba nu. - Serios? Unde e marfa?
- În mișcare. - Dar nu știi unde sau cum.
Deci o să te omoare cum o să prindă ocazia.
Știi ce am făcut?
Ce am construit?
E impresionant.
Ce vrei? Să te mângâi pe creștet?
Nu.
Numai un om slab caută laudele mamei.
Nu vreau alt om slab în casa mea.
Nu apuc eu laudele tale.
Ai putea măcar să-mi recunoști munca.
O să vedem roadele muncii tale când se încheie.
Deocamdată, fie ajungi la pușcărie, fie mort în șanț.
Nu e adevărat. Investesc banii. Îi spăl. Caut oportunități de afaceri.
Tu auzi ce vorbești?
Nu-ți da aere, Declan. Ești traficant de droguri.
- Și a cui e vina? - Adică?
- Mi-ai zis să fac ceva cu viața mea. - Dar nu asta!
Dar nici nu m-ai oprit, nu?
Nu mi-ai zis să nu o fac.
Am avut încredere în doi oameni pe lumea asta, mamă.
Ai mai rămas doar tu.
Tatăl tău era bețiv fiindcă era slab.
Când i-am zis că e slab, a început să bea mai mult.
Dar nu mi-a păsat.
Fiindcă te aveam pe tine.
Și am văzut că tu ești diferit.
Am văzut că tu nu o să fii slab niciodată.
Nu când e important.
Ai evoluat mult, Declan.
Și nu-mi pasă cum ai făcut-o.
Dar nu vreau să dai cu piciorul la tot ce ai agonisit.
Fiindcă ești important.
Pentru turci.
Se pare că ei au uitat asta.
Așa că du-te la ei
și adu-le naibii aminte.
Să fie clar că nu îmi cer scuze.
Bun început.
Vreau să vă spun că ați făcut o treabă bună.
L-ați cooptat pe Eddie. Nu e vina voastră că l-ați pierdut.
Ați aflat informații de la polițist. E excelent.
Tu ești de neînlocuit.
Nu trebuia să vorbesc așa și gata.
- Deci nu-ți ceri scuze? - Nu.
- Sună a scuze. - Ne apucăm de treabă?
- Ce avem? - Mylonas mă ajută cu turcii.
- L-am găsit pe Carter. - Marfa?
Dacă vine pe ruta balcanică, estimez că e în Iugoslavia.
Nici turcii, nici Carter n-au un sistem
prin care să o bage în țară.
Au nevoie de ceva nou.
La cantitatea aia, nu riscă să contracteze alți oameni.
Știm unde sunt ei și unde sunt drogurile.
Știm că unul dintre ei o să meargă după ele.
Cine iese la plimbare le bagă în țară.
Trebuia să vii singur.
Vin cum vreau eu.
Unde e marfa?
Pe drum.
Poate ai uitat…
ce s-a întâmplat cu băiatul tău în Glasgow.
Vezi tu, eu am o rețea.
Tu nu ai.
Pot vinde două tone într-o zi.
Ție ți-ar lua un an și te-ar prinde.
E și produsul meu, nu doar al vostru.
Așa că spuneți-mi unde e.
Iugoslavia.
Apoi?
Germania, Franța, feribot.
Cine o bagă în țară?
Noi.
Nu.
Cine ne supraveghează știe
că două tone de heroină urmează să intre în țară.
Un camion cu doi turci sigur o să fie oprit.
Duceți-o în Germania.
De acolo o aduc eu acasă.
Se pare că îl lasă singur.
Ce faci?
Cine iese la plimbare o bagă în țară.
S-a terminat.
Cu tot respectul, vă informez eu când s-a terminat.
Întrerup oficial operațiunea ta.
Orice ai fi realizat, va fi prezentat ca o reușită
și vei închide operațiunea.
Nu timpul nostru s-a scurs, dle ministru.
Știm amândoi că mandatul ei se încheie.
Poate și dumneaei știe.
Încă e prim-ministru, iar eu încă sunt ministrul de Interne.
Dacă se închide operațiunea,
două tone de heroină ajung aici în ultimele zile ale guvernului vostru.
Sau ați putea fi fotografiat în fața capturii de două tone.
Asta v-ar ajuta la găsirea succesorului.
Eu te-am numit, Blake.
Pare că ai uitat cui îi ești loial.
Nu am uitat.
Mi-am amintit.
Nu mi-am dorit să intru în lumea asta, a voastră.
E o lume fără pericole și riscuri reale,
unde oamenii slabi luptă pentru putere fără responsabilitate.
Îi sunt loial echipei mele.
Viitorul meu și al echipei mele
va fi determinat de acțiunile din următoarele zile.
E singurul târg acceptabil,
fiindcă echipa mea își asumă riscuri pe care lumea voastră nu și le închipuie.
Echipa face asta cu inima curată,
cu simțul sacrificiului și cu o ambiție de neegalat,
pentru a opri două tone de heroină înainte să intre în țară.
Sfârșitul vine pentru noi toți, dle ministru.
Dar unii dintre noi mai au de lucru.
- Unde sunt acum? - Portul Harwich.
Se duc cu feribotul în Hamburg ca să le predea.
Carter se ocupă de import.
Predarea trebuie întreruptă fără să-și dea seama.
Apoi merg la turci și preiau eu importul în țară.
Operăm în Germania fără sprijin?
Vorbesc o germană bunicică.
Ce înseamnă „bunicică”?
Ești de la MI6?
Poftim?
Te întrebam dacă ești de la Serviciile Secrete.
Vorbești germană perfect.
Deci ești de la MI6?
Nu. Sunt o secretară.
SAXONIA INFERIOARĂ, GERMANIA
Ei sunt?
Da.
Să întrerupem schema fără să știe.
Bună ziua!
Vă pot ajuta cu ceva?
Ce?
Nu înțeleg ce zici.
Care e problema?
Da. Ne trebuie actele pentru autocar.
Nu vorbești germană?
Nu vorbesc germană.
Vor actele de înregistrare a mașinii.
Nu știu cum se zice în engleză. Noi îi zicem TÜV.
Nu știu la ce te referi.
Nu te pot ajuta, îmi pare rău.
- Baftă! - Bine. Mersi!
Uite!
A reușit.
Mă mir să te văd în Green Lanes.
Îmi trebuie banii.
Dacă i-aș avea, ți i-aș da.
Dar sunt la tata, iar el e un om simplu.
E mai ieftin dacă te omoară.
Nu despre el e vorba, ci despre tine.
Îmi trebuie banii pentru altceva. Afacere de import-export.
Contracte și furnizori buni, patron deschis la riscuri.
Totul pe bani puțini.
Adu-mi banii și te fac partener.
Ai zis că vrei afaceri legale, pe cont propriu.
Ei bine…
Acum ai ocazia.
Dacă o să colaborăm, prietene…
începem acum.
- Ce a fost în capul lui? - Era poliția.
S-a speriat. A procedat corect.
Ce-ți pasă ție de bătrânicile alea!
Nu e productiv. Avem o problemă, ne trebuie o soluție.
Urlatul ăsta nu e o soluție.
Unde naiba sunt banii mei?
Are dreptate, Hakan. Trebuie plătit.
- Așa mă abordezi? - Mi-am făcut treaba. Plătește-mă.
Cum a intrat? Ce pază de rahat!
- Cum vorbești așa cu Hakan? - Ai grijă.
Vedeți?
Astea nu-s jucării de fluturat în aer. Puneți-le deoparte, ca să facem afaceri.
Guy achită pagubele.
O să-ți dau banii.
Dar nu o să uit cum i-ai obținut.
Nu.
Nu-i dăm niciun ban.
Dacă aduce marfa în Anglia…
îi dăm dublu.
Poftim?
Tu spui că turcii nu pot,
iar noi spunem că tu nu poți cu bătrânele tale.
L-am verificat. Am văzut ce poate face.
E profesionist și avem nevoie de un profesionist.
Nu.
De ce?
Nu mă lăsați să o fac cum vreau eu.
Cum ai vrea să o faci?
Vama e cu ochii pe Canalul Mânecii.
O iau din Olanda, via Marea Nordului. Ape agitate, puțină pază.
O duc undeva ascuns, unde nici tu nu știi.
Atâta încredere vă acord.
Și vreau triplu.
Sper să-ți amintești cine sunt.
Ești tipul din vizorul Vămilor,
cu asociat turnător,
un puști care pare căzut din cer
și două tone de heroină blocate în Germania.
- De unde știi că e Vama? - Ce?
De unde știi că Vama ne are în vizor?
Încercăm să băgăm droguri în Anglia.
Treaba lor e să oprească importul de droguri în Anglia.
Dacă ești urmărit, întrebarea nu e de unde știu eu că e Vama,
ci cum naiba nu știi tu că e Vama?
Dacă mi se pare că îți trece prin minte să ne dai țeapă…
te omor.
Da, puteam să ghicesc.
Mylonas rămâne cu noi.
Dacă pierzi drogurile…
îl pierzi pe Mylonas.
S-a făcut.
Acum…
du-te și adu-le.
Deghizăm o barcă de la Paza de Coastă.
- Îți trebuie sprijin pe mare. - Echipaj?
Pete s-o fi întors. O să creadă că facem mișto.
Ne-au închis operațiunea.
Dar putem încheia socotelile. Îmi asum eu socoteala asta.
Dar nu mai puteți implica oameni
sau cere alte favoruri.
Voi trebuie să faceți ce a rămas de făcut.
Fiindcă e vorba de noi, iar noi suntem carne de tun.
Nici vorbă.
Ministrul de Interne știe cum ne cheamă?
Dacă ne desconsideră în halul ăsta, de ce facem asta?
- Fiindcă e datoria voastră. - Dar nu e, nu-i așa?
Am contract pe 9.000 de lire pe an și 21 de zile de concediu.
Nu scrie că risc să fiu împușcat.
Valea Silver Pit.
La 1.600 km de Hull.
Cele mai bune ape de pescuit.
Când eram mic, la Hull era cea mai mare flotă pentru pescuit cod.
Bunicul avea o barcă.
Și îi plăcea să bea.
Deci mă descurc cu barca.
Poziția actuală, latitudine 51° 45' N.
Longitudine 002° 31' E.
Estimăm sosirea la ora 17:00. Terminat.
Mai degrabă 18:30 dacă nu menții cursul, Donald.
Da, mi-am cam ieșit din mână.
Paza de Coastă mi-a dat prognoza meteo.
Nu am înțeles tot, dar ce am înțeles nu sună bine.
Ne concentrăm pe găsirea Olandei înainte să ne facem griji pentru vreme.
Nu are prieteni.
- Ce? - Legenda mea nu are prieteni.
Te cred.
Asta e scuza mea, pentru modul în care m-am purtat cu tine.
Faci orice ca să supraviețuiești.
Înțeleg.
Și eu fac asta de mult.
De unde ești?
Battersea.
Eu sunt de peste râu. Sands End, Emerton Road.
Da?
E bine că nu ne-am intersectat.
Eram un puști furios.
Și eu.
Dar acum suntem pașnici.
Da, meseria asta scoate ce e mai rău din om.
Și ce e mai bun.
Da.
ZEELAND, OLANDA
- Totul e încărcat, Aziz. - Bine.
Ne vedem la adresa asta în două zile.
Dacă nu apari, Mylonas dispare.
Dacă întârziem?
E cam cruntă vremea.
Amice, nu a fost ușor să dau unda verde.
Dacă era după Hakan, Mylonas zbura de mult.
După asta, totul se va schimba.
Da.
Așa e.
Vasul de pescuit Alba Spirit. Mă auziți? Terminat.
Vă aud foarte bine, Alba Spirit. Terminat.
Am pierdut cursul. Vremea e cruntă.
Îmi spuneți poziția, Alba Spirit?
Aproximativ 40 de mile marine la est de Deben Point.
Nu se poate.
Pierdem vizibilitate. Trebuie să contactezi Paza de Coastă.
- O să vă ceară poziția. - Alo?
- Vă aud. Încă o dată, te rog. - Alo?
- S-a inundat cala. - Don!
- Don? Mă auzi? - Ce facem, Don?
Don, poți să repeți poziția, te rog?
- Te rog! Don! - Adu bărcile de salvare!
- Deocamdată, nimic. - Mulțumesc.
Verific coordonatele. Poate am dat zona greșită.
Își fac datoria.
Cu asta ne ocupăm.
Protejăm hotarul.
Dacă apele sunt tulburi…
acceptăm pericolul și pornim spre mare.
Își fac datoria.
Eu i-am trimis acolo.
E numai responsabilitatea mea.
În niciun caz a ta.
O să-i găsească?
Absolut.
Dacă murim, o să afle lumea ce am făcut?
Nu.
Deci facem treaba asta și îndurăm toate pericolele,
dar dacă murim…
nu știe nimeni că am făcut-o?
Acum 12 ani, lucram sub acoperire pentru Poliția Manchester.
Ultrași ai fotbalului. Floare la ureche.
Eram sub acoperire, am intrat în grup și i-am arestat.
Câțiva ani mai târziu, fiica mea a vrut să meargă la plajă.
Am dus-o la Blackpool.
Era zi liberă, aglomerație mare.
Nu l-am văzut…
pe cel care a făcut-o.
Doar…
M-a înjunghiat în spate în timp ce stăteam la coadă la înghețată.
Mi-a ciupit o arteră…
și era să mor acolo pe loc.
În fața fiicei mele.
Încă eram în spital când am primit actele de divorț.
Nu e doar o misiune. E ceva permanent.
Sunteți cu ochii în patru pe viață.
Când credeți că pericolul a trecut, atunci aflați că e permanent…
fiindcă niciodată nu trece.
Legendele nu mor niciodată.
Se pare că ai dreptate.
HMCC Vigilant aici, de la Paza de Coastă. Terminat.
Vă ascult. Terminat.
Vă caută cineva.
Cine e de față?
Eu și domnul Blake.
Bine. Mă scutește de încă un apel.
Bine. Ne trebuie o dubă și întăriri înarmate.
Nu de la Interne, ci de la Poliție.
Bănuiesc că sunteți toți în viață, Don.
Da. Nu i-am numărat, dar cred că sunt toți aici.
Erin a nimerit la fix coordonatele.
Deci e vina ei că ne întoarcem.
Am salvat marfa, iar predarea e mâine la Londra.
Doar…
trebuie să îi punem capăt.
Ați văzut ceva?
Nu. Trebuie să mai fie o cale de acces.
Ei au ales locul ăsta, dar nu știm de ce?
Atenție sporită.
Intri acolo, îi înregistrezi și ieși.
Ce simplu.
Nimic n-a fost simplu.
Nu port casca. E prea vizibilă.
Atunci nu o să știi ce facem afară.
Nu acolo o să fie probleme.
Ascultă! E gata, ăsta-i finalul.
Pentru tine și pentru el.
Investește în el cât poți. Orice ar fi, el rămâne acolo.
Important e să ieși tu de-acolo.
Sper că aveți un plan.
Ați adus două tone de heroină.
Dacă nu aveți un plan, facem toți 20 de ani.
Nu-ți bate tu capul.
Dar sper că sunt două tone.
Sau te prindem noi.
Nu o poți vinde pură. Îi omori.
Nu-ți face griji. O amestecăm.
Opiu slab pentru oameni slabi.
Plătește-l.
Bravo, prietene!
Poți păstra duba, dar pe el îl iau.
Bine.
Ieșim noi primii, apoi tu.
- Ce-i asta? - Hai!
- Acoperiș. - Se duc pe acoperiș.
Bravo, prietene!
S-a terminat.
O să ne omoare.
Mergeți!
Mă bucur să te văd.
E ușoară.
- Stop! - Ce porcărie! Unde mi-s banii!
- L-ai auzit. - Sunt afaceri, atâta tot.
Numără-i. Zi-mi că nu lipsesc!
- Stai acolo! - E în regulă. E normal.
Ultima șansă!
Poliția! Stați pe loc!
Nu mișcați!
Stați pe loc!
Îl iau eu.
Lasă-mă, cretinule! Nu vezi că vin?
Ce v-am zis? Amatori de căcat ce sunteți!
Isuse!
De ce rânjești?
Tu.
Eu.
Să nu mă mai cauți, prietene.
Ești prea periculos pentru mine.
Dacă te mai sun vreodată…
înseamnă că ceva a mers prost de tot.
Am nevoie de adăpost.
Adăpost.
Desigur. Te rog.
Nu mă mai ții minte, Hakan?
Nu-ți face griji. Eu știu cine ești.
Facă-se voia Domnului.
Poliția înarmată!
Alo?
L-am prins.
Se pare că nu mă întorc.
Unde ești?
Rămas-bun!
Tată! Hai odată!
Vin acum.
Domnule ministru!
Aici, domnule! Mulțumesc!
- Înclinați-vă în față. - Încă puțin!
Înclinați-vă în față.
Acțiune!
Nu o să fiți mereu în umbră.
O asemenea reușită…
o asemenea poveste…
o să ajungă celebră într-o zi.
Deocamdată…
vă mulțumesc.
Marea Britanie vă mulțumește.
Sper să ne revedem.
- Don, câteva cuvinte? - Sigur.
Zilele de concediu vor fi scăzute din calendarul anului curent.
Cheltuielile de drum se predau înainte de 28 a lunii.
Bon pentru cheltuieli peste cinci lire.
Vă reluați rolurile de dinainte,
dar veți avea parte de o evaluare în vederea promovării.
În rest, înapoi la viața normală, oricare ar fi aceea.
Luni, înapoi la serviciu.
Până o să aibă nevoie de noi.
Dacă o să aibă nevoie.
Și, da, bravo!
Și drum bun spre casă.
Mergem la un pahar.
- Nu și el. - Da, pare improbabil.
Trebuie să ajung acasă, dar rămâne pe altădată.
Sper!
Am reușit.
Da.
Am reușit.
- Cine face cinste? - Oare ni le decontează?
Ți-a plăcut.
Nici vorbă.
Doamnelor și domnilor,
părăsim Downing Street pentru ultima oară
după 11 ani și jumătate, toți minunați.
Ne bucurăm enorm
că am reușit să facem din Regatul Unit un loc mai ferit de pericole,
decât era acum 11 ani și jumătate.
E nemaipomenit…
Așadar, aș vrea să le mulțumesc și oamenilor care…
S-a terminat.
M-am întors.
Ești sigur?
Da.
Sunt eu.
Doar eu.
Tati!
În anii '90, agenți sub acoperire de la Autoritatea Vamală
au ajutat forțele de ordine britanice să captureze peste 12 tone de heroină,
cu o valoare de piață de peste un miliard de lire.
Au reușit să facă asta cu o fracțiune din instructajul și resursele
omologilor lor internaționali,
iar publicul nu a aflat niciodată despre munca lor.
Până acum.