Det er ikke alt.
De holder tilbake fordi vi har lite igjen. Mancs fikk halvparten av det de ville ha,
Glasgow er nesten tomme, og Birmingham truer med å dra et annet sted.
Hva med den andre greia?
Det er umulig, Carter.
Uansett hva som har skjedd.
-Hva har skjedd? -Vi spurte rundt, som du ba oss om.
Om Eddie.
En langer i Ford var redd for å snakke med oss.
Langeren solgte til en gutt som døde.
Han sier det var en overdose.
-Uansett, gutten døde. -Vel, det er heroin. Folk dør.
Det handler ikke om ham. Det handler om faren hans.
Jeg har ordnet Birmingham, men vi slipper opp for tid.
Ja.
Det gjør vi.
Når denne båten kommer inn, burde vi hente det selv.
Hvorfor det?
Det er ikke noen få kilo.
Vår halvdel er verdt 40, 50 millioner.
Hvem tør du stole på med det?
Det er min halvdel, ikke vår.
Og jeg vet ikke hvem jeg kan stole på nå, Eddie.
Hvorfor sa du ikke noe?
Sa noe om hva?
Om sønnen din.
Fordi han var narkoman.
Og han har en mor som ikke vil at folk skal vite det.
Hvis vi må si noe til folk, sier vi at han døde for landet,
hvis vi ikke må si noe, holder vi kjeft.
Hvis du forklarer meg hvordan jeg skal takle hans død
i en leilighet med en nål i armen,
slår jeg deg gjennom veggen.
Fy faen, kompis.
Stakkars gutt.
Kom her.
Ok.
Vi gir oss med dette.
Du må passe på familien.
Jeg har andre ting jeg vil gjøre.
Så vi tar greiene hit, selger det fort og tjener mer penger enn vi kan bruke.
Det inkluderer deg, Eddie.
Du skal få godt betalt.
Jeg vil flytte alt vi har hit. Hver pistol, hver kule, hvert gram heroin.
Så kontrollerer vi alt.
Det er bare deg og meg nå…
…til siste slutt.
-Er det verdt risikoen? -Hør her.
Når du tar oss, vil andre prøve å holde det gående.
Uten pistoler og heroin blir det vanskeligere.
Det blir en pause,
en periode hvor ungdommen ikke har noe å ruse seg på,
og kanskje en av dem bruker tiden på å komme seg ut av det.
Så ja,
det er verdt risikoen.
-Bevæpnet politi! -Bevæpnet politi!
-Sikret! -Sikret!
-Høyre sikret. -Venstre sikret.
-Tomt. -Rommet er sikret!
Ingenting her, sir.
Tre tilbake.
Ja.
Tysteren.
Det er Eddie.
Hva vet Eddie?
Alt.
Da har vi en jobb å gjøre.
Ja.
Det har vi.
ADENBUKTA
Ja?
Hallo, min venn. Det er Aziz.
Jeg kommer for å møte deg.
Det er ikke planen.
Vi burde ikke diskutere planene våre på telefonen.
Hvorfor ikke?
Det er derfor jeg kommer.
Sett deg i bilen.
Din dumme jævel, Eddie.
Jeg er overrasket.
Carter har kjent meg lenge.
Og han sendte bare dere to.
ANTALYA I TYRKIA
Vel?
Carters mann.
Eddie.
Han er informant.
Dette må være en jævla spøk.
Han vet om oss.
Han vet om dette, og han vet om deg.
Da endrer jeg planene mine.
-Vi tar opiumen herfra. -Ikke faen.
Vent.
Han jobber med oss.
Dette er forretninger.
Vi ærer avtalen.
Du får fortsatt betalt.
Du tar pengene, vi tar risikoen. Det burde være greit.
Hvis det er et problem, lurer jeg på hvorfor.
Hvordan får du det inn?
Det er vår jobb nå, ikke din.
Last det av.
Kom igjen. Få det av. Kom igjen!
Få opp vinsjen! Skynd dere!
Hva skjedde?
Hva tror du skjedde?
Han fant det ut.
Vil du ha beskyttelse?
Liverpool var flott da jeg vokste opp.
Nå kaller de den Heroinbyen.
Det er vår feil.
Sånn forlater jeg den.
Og jeg forlater den uten en sønn.
Jeg fortjener det, det var vår feil.
Du gjorde alt du kunne.
Jeg har bidratt til å få to tonn heroin til England.
Det har du også gjort.
Men det er én ting jeg kan gjøre. Noe dere ikke kan.
-Vi hadde en avtale. -Ja, men du slipper opp for tid.
Jeg flytter familien min langt vekk fra Liverpool.
Så kommer jeg tilbake og dreper ham.
Og du kan vite det. Du kan bevitne at jeg sa det.
Jeg tar deg i hånden.
Jeg tar enhver straff de gir meg, bare han ligger i graven.
Vi skal ta ham.
Hvordan?
Si det, hvordan?
Dette gjør Carter nå.
Han går i skjul.
Så selger han heroinen, og så er han borte.
Og alt dere tror dere har, overtaket dere tror dere har,
er også borte.
Det er borte.
Dere er ikke tilbake til start. Det er verre enn det.
Fordi de vet ikke bare om meg.
De vet om dere.
Så bare for å tydeliggjøre, to tonn heroin,
£ 100 millioner i klasse A‑narkotika, er nå ute av deres kontroll.
Hundre og tjue millioner. Prisen har steget.
Dette er kriminelt uaktsomt. Vi kan ende opp i arresten.
Det er en midlertidig situasjon.
Dere har mistet informanten.
Du har ikke øyne på Liverpool-målet eller tyrkerne,
og narkoen er borte.
Det høres ikke så midlertidig ut.
-Jeg har en annen vei inn. -Forhåpentligvis ikke politimannen.
Hvis du mener at den beste måten å finne to tonn heroin i Tyrkia på
er en purk i Manchester som ikke snakker, så kan dere like gjerne legge opp!
Herregud.
-Du skulle ha holdt din mann trygg. -Du skulle ikke gitt fra deg dopet.
-Jeg måtte. -Hvorfor? Spurte de pent?
Hva var det du sa?
-Du hørte meg! -Kutt ut.
Kutt ut. Dette er amatørmessig.
Du og Kate, dra nordover. Bli der til dere finner Carter.
Jeg suspenderer deg.
Du gjør hva?
Gå hjem og husk hvem du er, for dette er ikke deg.
-Jeg har en jobb å gjøre, kompis. -Han er ikke kompisen din.
Han er sjefen din, og du skal hjem.
Unnskyld.
Ikke ta ham med hit.
Dette er ikke at du kommer hjem.
Jeg kjører henne til skolen.
-Nei. -Jeg er her, ok? Jeg kjører henne.
Det er skoleferie.
Det har vært ferie en stund.
Ja.
Vi kommer tilbake senere.
-Hvor skal dere? -Inn til byen.
Hun vil til dyrehagen. Hun har lest om pingviner.
-Jeg kommer. -Nei, ikke i den tilstanden.
De sendte meg hjem. Så jeg er her.
Og jeg sliter med det. Det jeg holdt på med pågår fortsatt.
Det er ikke ferdig, og jeg vet ikke…
Jeg vet ikke hvordan jeg skal håndtere det.
Jeg vet ikke hvordan jeg skal være her
når det fortsatt skjer der ute.
Det går bra.
Kom og se pingvinene, da.
Blake har rett.
Alt vi har er en purk som ikke snakker.
-Da prøver vi igjen. -Så sier Goodwin det samme igjen.
Han har ikke noe å si og vil ha en advokat.
Vi gir ham en advokat.
Fortell meg om disse pingvinene.
Hvor bor de? Jeg har ikke sett dem rundt oss.
Det er fordi de bor på Sydpolen.
-Jaså? -Ja.
Folk tror de bor på Nordpolen, men de kan ikke det, der er det bare is.
De må bo på land for å ta vare på barna sine.
Og det er mange rovdyr i havet, som kan være farlig.
Visste du at den høyeste pingvinen…
-Den heter den lille pingvinen… -Vennen, vi skal av.
-Kom igjen, fort. -Ok, jeg kommer.
-Fort. -Kommer pappa?
Ja, han er rett bak oss. Fort, før dørene lukkes.
Hvor er Hakan?
Du bor ikke i leiligheten din.
Ikke bry deg om hvor jeg bor.
Bare si til Hakan at jeg vil ha pengene mine!
Jeg trodde aldri det ville skje.
At de skulle krysse over sånn.
Livene.
Men hvorfor ikke?
Fordi de krysset over i meg for lenge siden.
Jeg vet ikke hvordan jeg endrer det.
Jeg vet.
Ikke kom hjem før det er over.
Don sa at du en dag ville trenge min hjelp. Det er nå.
Du må dra ut igjen og bare være ham til dette er over.
Og frem til da, kommer du ikke hjem.
Hvis du gjør det, tar du med ham, hans liv og faren rundt ham hjem.
Hør her, det er…
Det er to brev
i garasjen.
Ikke åpne dem med mindre du må, men…
…det er to brev i garasjen.
Du kan fjerne dem når du kommer hjem.
Elsker deg.
-Hvorfor er han ubarbert? -Selvmordsvakt.
Er du suicidal?
Hvem faen er du?
Det er dette de gjør, politiet, tollen, de får deg til å se jævlig ut,
tar deg til retten og sier: "Se på ham, han bryter sammen.
Han er skyldig som pokker."
Så, Mr. Goodwin, er du suicidal?
Ikke enda.
Men dagen er ung.
Hent en barberhøvel.
God ettermiddag, Arthur. Jeg er advokat.
-Du er ikke min. -Korrekt.
Mr. Carter er bekymret.
-Unødvendig. -Hvorfor det?
Jeg er her, ikke han.
Det gjelder hva du kan gjøre eller si for å komme deg ut herfra.
Hvis de hadde nok på meg, ville jeg ikke vært her.
Jeg må bare holde ut.
Men…
Jeg har ikke jobb etter dette.
Mr. Carter er forretningsmann.
Han er alltid åpen for en gjensidig fordelaktig avtale.
Jeg må nok flytte.
Da gjør du det med Mr. Carters velsignelse.
De tar pensjonen min.
Det er noe Mr. Carter gjerne rydder opp i.
Si at jeg setter pris på hans støtte.
Noe annet han burde bekymre seg for?
Jeg tror Tolletaten vil snakke med ham.
Har de antydet hvordan de vil gjøre det?
Jeg antar de prøver å finne ham.
Carter har skjønt det selv, så ikke fakturer ham for det.
Mr. Carter er en vellykket entreprenør.
Han har ingen økonomiske bekymringer.
Mr. Carter kan gå i den dressen han vil. Han kan kjøre den bilen han vil.
Jeg kjenner ham.
-Jeg også. -Jaså?
Mr. Carter er en legitim forretningsmann som bryr seg om miljøet sitt.
Kutt ut.
Han er fra Boot med en far i fengsel og en mor som plasserte ham der.
Jeg vet hvem Carter er.
Han vet hvem jeg er.
Si at han har nok å bekymre seg over, men det inkluderer ikke meg.
Takk for hjelpen.
-Ja. -Har vi sjekket Carters mor?
Hun er død.
Ok.
-Faen. -Hva?
Han sa hun er død.
Han sa det til meg.
Du burde hvile.
Jeg har bare gjort det du ba meg om.
Du ba meg bygge ham.
Du ba meg bli ham.
Ikke be meg la ham gå når vi er så nære målet.
Jeg kan gjøre hva faen jeg vil. Akkurat nå prøver jeg å passe på deg.
Jeg er ok.
Det er ham.
Han er forbanna.
Han bør være det. Tyrkerne skylder ham penger.
De har gått i skjul, han vet han ikke får dem.
Ja, det var det jeg sa da jeg var der du er nå,
og en sjef sa at jeg trengte en pause.
Jeg sa det gikk bra.
Sa det var legenden som brøt sammen, ikke jeg…
Jeg tok ikke pause.
Jeg dro ut dit igjen
og kjørte hardere på.
Men det var ikke min legende som brøt sammen.
Det var meg.
Men jeg så det ikke.
Jeg hadde glemt hvem jeg var.
Og da jeg husket det,
hadde jeg mistet alt jeg hadde.
Det er det artige med etterpåklokskap, gutt.
Den kommer alltid sent.
Vær ærlig med meg,
hvis du var der ute nå,
du gjorde dette,
du visste alt du vet,
du visste hva det kostet deg…
…kunne du stoppe?
Nei.
Takk.
Jeg skal tilbake på jobb.
Ja.
Sekstifire år gammel, uten rulleblad,
leier hus av kommunen og har 500 pund på sparekonto.
-Du overså ikke mye. -Jeg burde ha sjekket.
De kan ikke være nære. Carter er rik, hun bor her.
Jeg vokste opp på et sånt sted.
Med en far som gjorde sitt beste og en mor som ikke gjorde det.
Faren min drakk, gamblet, alt det, men han brøt ikke loven.
Han likte ikke sånne folk.
Det er greia her.
Ikke alle menn er skurker, og ikke alle kvinner er engler.
Dette er jævla flaut.
Ta meg til tyrkerne.
-Nei. -Hvorfor ikke?
Fordi jeg er ferdig.
Jeg har gjort nok, og du har gjort nok,
og nå er jeg hjemme.
-Du burde også dra hjem. -Prøvde. Det funket ikke.
Det er vanskelig.
Når du har levd i denne verden, er det vanskelig å dra.
Hvorfor hjalp du meg?
Fordi Mr. Blake ga meg penger.
-Så det var bare pengene? -Fordi Mr. Blake ga meg penger.
Så du bryr deg ikke om de to tonnene som er på vei hit?
Og hva det kan gjøre med dette landet?
Burde jeg bry meg om England?
Burde jeg være takknemlig?
La meg fortelle om England.
England fant meg
da jeg gjemte meg i oliventrærne da jeg var 16,
med en pistol som ikke fungerte og en uniform laget av min mor.
England tok meg med til leiren og stilte spørsmål jeg ikke svarte på,
så England strippet meg,
slo meg, brant meg, skar meg,
gned salt i sårene,
bandt meg fast i sola og forlot meg for å dø som en hund.
Helt til en mann kom og ropte på de andre.
Han ga meg skygge, vann og…
…reddet livet mitt.
Jeg tjente ham resten av krigen.
Jeg tjente ikke England.
Jeg tjente bare ham.
Blake?
Mr. Blake.
Så hvis du trenger hjelp fra meg, må du vite det, min venn,
jeg gjør det for penger, for Mr. Blake.
Jeg kan gjøre det litt for deg.
Men England?
England kan dra til helvete.
Avtale.
Jeg vet hvor Hakan er.
Men du kan ikke dra til ham før du har noe å tilby.
Ellers, hvis du drar til ham,
kommer du ikke tilbake.
Tirsdagsgryte, hva?
Alltid vært det, uansett pokker, alltid gryte på tirsdager.
Glem den jævla middagen. Har du hørt fra tyrkerne?
Ikke ennå.
De dreper deg. Det vet du.
-Det gjør de ikke. -Så hvor er greiene?
-På vei. -Men du vet ikke hvor eller hvordan.
Så de dreper deg så snart de kan.
Vet du hva jeg har gjort?
Hva jeg har bygget?
-Det er imponerende. -Hva vil du ha?
Et klapp på hodet?
Nei.
En svak mann trenger sin mors ros, og jeg vil ikke ha en svak mann i huset.
Du roser aldri meg.
Du kan i det minste anerkjenne det jeg har gjort.
Vi får vite hva du har gjort når det er over.
Og nå ender det nok med livstid eller at du ligger død i rennesteinen.
Det gjør ikke det.
Jeg investerer pengene. Ser etter forretningsmuligheter.
Hør på deg!
Ikke bli høy på deg selv, Declan. Du er en langer.
-Hvem sin feil er det? -Hva?
-Du ba meg gjøre noe med livet mitt. -Ikke dette!
Du ba meg ikke om å la være!
Du ba meg ikke om det.
Jeg stolte på to mennesker i denne verden, mamma.
Jeg har bare deg igjen.
Faren din drakk fordi han var svak.
Og da jeg sa at han var svak, drakk han enda mer.
Jeg brydde meg ikke.
Fordi jeg hadde deg.
Jeg så at du var annerledes.
Jeg så at du aldri ville bli svak.
Ikke når det betydde noe.
Du har kommet langt, Declan.
Jeg blåser i hvordan du gjorde det.
Jeg bryr meg bare om at du ikke kaster det bort nå.
Fordi du er viktig.
For tyrkerne.
Men jeg tror de har glemt det.
Dra ned dit og minn dem på det.
Det viktige er at dette ikke er en unnskyldning.
Bra start.
Det er en anerkjennelse av jobben dere har gjort.
Å få Eddie om bord var imponerende.
Å finne purken og få noe ut av ham, det er godt arbeid,
og du er avgjørende.
Jeg burde ikke ha sagt det jeg sa.
-Det er ikke en unnskyldning? -Nei.
-Hørtes ut som en. -Skal vi begynne?
-Hvor er vi? -Mylonas skal gi meg øyne på tyrkerne.
-Vi fant Carter. -Og dopet?
Hvis de tar Balkan-ruten, et sted i Jugoslavia.
Verken tyrkerne eller Carter har et system for å få så mye inn i landet.
De må gjøre noe nytt.
De delegerer ikke den operasjonen. Ikke med to tonn.
Vi vet hvor de er. Vi vet hvor dopet er.
Vi vet at en av dem skal hente dopet.
Den som reiser ut tar det inn.
Du skulle komme alene.
Jeg kommer som jeg vil.
Hvor er greiene?
På reise.
Jeg tror du har glemt
det som skjedde med karen din i Glasgow.
Jeg har et nettverk.
Det har ikke du.
Jeg kan selge to tonn på en dag.
Dere vil bruke ett år og bli tatt.
Det er mitt produkt like mye som det er deres.
Fortell meg hvor det er.
Jugoslavia.
Og så da?
Tyskland, Frankrike, så en ferge.
Hvem tar det inn?
Vi.
Nei.
De som etterforsker oss vet at to tonn er i ferd med å komme inn.
Et par tyrkere i en lastebil blir de første som stoppes.
Få det til Tyskland.
Jeg tar det inn derfra.
Hun lar ham bare holde på.
Hva gjør du?
Den som reiser ut tar det inn.
Det er over.
Med respekt, innenriksminister, jeg gir beskjed når det er over.
Jeg avvikler offisielt operasjonen din.
Presentere det du har oppnådd som en seier og stans operasjonen.
Det er ikke vår tid som er ute, innenriksminister.
Du vet at hun må gå, jeg vet det.
Kanskje hun også vet det.
Hun er fortsatt statsminister, og jeg er fortsatt innenriksminister.
Hvis operasjonen stopper nå,
vil to tonn heroin komme inn i landet i regjeringens døende dager.
Eller så kan du bli fotografert foran de to tonnene, som
kan være til hjelp i jakten på en etterfølger.
Jeg utnevnte deg, Blake.
Du har visst glemt hvor lojaliteten din ligger.
Jeg har ikke glemt det.
Jeg har husket.
Jeg ville aldri inn i din verden.
Det er en verden uten ekte fare, uten ekte risiko,
der svake folk kjemper om makten uten å ta ansvar.
Min lojalitet tilhører teamet mitt.
Min og mitt teams fremtid blir avgjort av det som skjer de neste dagene.
Det kan jeg godta
fordi teamet utsetter seg for fare og risiko
din verden ikke forstår.
Og de gjør det med heder og oppofringer
og ingen større ambisjoner enn å stoppe to tonn med dop.
Slutten kommer for oss alle, innenriksminister.
Men noen av oss har en jobb å gjøre.
-Hvor er de nå? -Harwich havn.
De tar en ferge til Hamburg. Det må være en overlevering.
Carter skal ta det inn.
Du må avbryte overleveringen uten at de innser det,
så må jeg dra til tyrkerne og få jobben min tilbake.
Skal vi jobbe i Tyskland uten støtte?
Jeg snakker ganske godt tysk.
Hva betyr "ganske godt"?
Er du fra MI6?
Unnskyld?
Etterretningstjenesten ba oss hjelpe deg,
og du snakker perfekt tysk.
Er du fra MI6?
Å, nei. Jeg er sekretær.
NIEDERSACHSEN I TYSKLAND
Er det dem?
Ja.
La oss avbryte dem uten at de skjønner det.
God dag.
Kan jeg hjelpe dere?
God dag. Har du et kontrollsertifikat?
Hva sa du?
Har du sertifikat til bussen?
Jeg forstår deg ikke.
Hva er problemet?
Ja. Vi må se bussens papirer.
-Snakker du ikke tysk? -Nei, jeg snakker ikke tysk.
De vil se kjøretøyets papirer.
Jeg vet ikke hva det heter på engelsk. Vi kaller det TÜV.
Jeg vet ingenting om det.
Jeg kan ikke hjelpe deg. Beklager.
-Lykke til. -Ok. Takk.
Se der.
Hun klarte det.
-Overraskende å se deg i Green Lanes. -Jeg må ha pengene mine.
Jeg ville gitt deg pangene.
Men faren min har dem, og han er en enkel mann.
Det er billigere å drepe deg.
Dette handler ikke om faren din, men deg.
Jeg trenger pengene til noe annet.
Et import-eksportfirma.
Gode kontrakter, forsyningslinjer og en eier som gambler.
Jeg kan få alt billig.
Skaff meg pengene, og du kan bli partner.
Du sa du ville gjøre din egen greie.
Her er muligheten, kompis.
Hvis vi skal jobbe sammen, min venn,
må vi begynne nå.
-Hva tenkte han på? -Han så politiet.
Han tok riktig avgjørelse.
Du sendte ikke ti bestemødre til Tyskland.
Dette er ikke produktivt. Vi trenger en løsning.
Å rope sånn løser ingenting.
Hvor er pengene mine?
-Han har rett. Du må betale ham. -Kommer du til meg slik?
Jeg gjorde mitt. Betal meg.
Hvordan kom han seg inn?
-Snakker du sånn til Hakan? -Vær forsiktig.
Ser du?
Dette er ikke leketøy,
så legg dem bort, la oss gjøre forretninger, og
Guy betaler for taket.
Jeg gir deg pengene dine. Men jeg glemmer ikke hvordan du fikk dem.
Nei.
Vi gir ham ingenting.
Men hvis han får dopet til England, betaler vi det dobbelte.
Hva sa du?
Du sier det ikke kan være tyrkere, og vi sier nei til busser med gamle damer.
Vi har sett hva han kan gjøre.
Han er profesjonell. Og vi trenger en profesjonell.
Nei.
Hvorfor ikke?
Dere lar meg ikke gjøre det som jeg vil.
Og hvordan vil du gjøre det?
Tollen vil følge med på kanalen.
Jeg vil ta det fra Holland over Nordsjøen. Mer sjø, færre patruljer.
Så til et rolig sted bare jeg vet om. Jeg stoler ikke på dere.
Jeg vil ha trippelt.
Håper du husker hvem jeg er.
Du er fyren tollen følger med på,
bestevennen din er tyster,
den gutten som ser helt blåst ut og to tonn heroin i Tyskland.
-Hvordan vet du at det er tollen? -Hva?
Hvordan vet du at det er Tolletaten som overvåker oss?
Vi prøver å få narkotika inn i England.
Tolletatens jobb er å hindre narkotika fra å komme inn.
Spørsmålet er ikke hvordan jeg vet at det er tollen.
Det er hvordan i helvete det har seg at du ikke vet det?
Hvis jeg får følelsen av at du prøver å skru oss…
…dreper jeg deg.
Ja, jeg antok det.
Mylonas blir hos oss.
Hvis du mister dopet,
så mister du Mylonas.
Avtale.
Nå,
hent det, min venn.
Vi får en båt fra Kystvakten.
-Dere trenger et støtteskip. -Hva med bemanning?
Pete er tilbake fra Malta. Han vil tro vi kødder.
Vi blir avviklet.
Ta hånd om løse tråder. Jeg avgjør at dette er en løs tråd.
Men dere kan ikke dra inn andre
eller be om andre tjenester.
Alt som gjenstår kan bare gjøres av dere.
Selvsagt er det bare oss. For vi er unnværlige.
Det er dere ikke.
Vet innenriksministeren hva vi heter?
Hvis de ikke respekterer oss, hvorfor gjør vi dette?
-Det er jobben deres. -Det er det ikke.
Kontrakten min sier 9000 i året og 21 dagers ferie.
Ingenting om å bli skutt.
Silver Pit.
Elleve mil fra Hull.
De beste fiskeplassene i Nordsjøen.
Så da jeg var barn, hadde Hull verdens største torskeflåte.
Bestefaren min hadde en båt.
Bestefar likte å drikke.
Så jeg kan kjøre båt.
Nåværende posisjon, breddegrad fem-en grader, fire-fem minutter nord.
Lengdegrad null-null-to, tre-ett minutt øst.
Estimerer landgang 17:00. Over.
Nærmere 18:30, og du holder ikke kursen din.
Jeg er litt rusten.
Kystvakten ga meg en værmelding.
Jeg forsto ikke alt, men det jeg forsto var ikke bra.
La oss finne Holland før vi bekymrer oss for litt vær.
Han har ingen venner.
-Hva da? -Legenden min har ikke venner.
Det tror jeg på.
Det er min unnskyldning for hvordan jeg har vært med deg.
Du gjør det du gjør for å overleve.
Jeg forstår.
Jeg har gjort det lenge.
Hvor er du fra?
Battersea.
Jeg er fra rett over elva. Sands End, Emerton Road.
Jaså?
Flaks vi ikke møttes da. Jeg var en sint ung mann.
Samme her.
Men vi er så rolige nå.
Ja, vel, denne jobben får frem det verste i deg.
Og det beste.
Ja.
ZEELAND I NEDERLAND
-Alt er lastet om bord, Aziz. -Ok.
Møt oss i London om to dager.
Hvis du ikke er der, er Mylonas ferdig.
Hva om vi blir forsinket?
-Det er mye sjø der ute. -Jeg måtte jobbe mye for å få til dette.
Hakan ville ha drept Mylonas allerede.
Etter dette vil ting endre seg.
Ja.
Det vil de.
Dette er fiskefartøyet Alba Spirit. Kan du høre meg? Over.
Høyt og tydelig, Alba Spirit. Over.
Vi har mistet kursen. Forholdene blir verre.
Kan du gi meg din posisjon?
Omtrent fire-null nautiske mil øst for Deben Point.
Det er ikke mulig.
Vi mister sikten. Du må snakke med kystvakten.
-De trenger deres posisjon. -Hallo?
-Kan du prøve igjen? -Hallo?
-Skroget er oversvømt. -Don!
-Don? Kan du høre meg? -Hva skal vi gjøre, Don?
Don, kan du gi meg posisjonen din igjen?
-Vær så snill! -Hent redningsflåtene!
-Ingenting ennå, sir. -Takk.
Jeg må sjekke koordinatene. Jeg kan ha oppgitt feil søkeområde.
De gjør jobben sin.
Det er dette vi gjør.
Vi beskytter grensen.
Hvis havet er røft,
aksepterer vi faren og drar til sjøs likevel.
De gjør jobben sin.
Jeg sendte dem ut for å gjøre den.
Dette er mitt ansvar og ingen andres.
Og absolutt ikke ditt.
Blir de funnet?
Absolutt.
Hvis vi dør, får folk vite hva vi har gjort?
Nei.
Så vi gjør denne jobben med alle farene som følger med,
og hvis vi dør,
får ingen vite at vi gjorde det?
For tolv år siden
jobbet jeg litt undercover for Manchester-politiet.
Fotballpøbler. Enkel jobb.
Gikk dypt undercover, ble med i gjengen, arresterte alle.
Et par år senere ville datteren min dra på stranden,
så vi dro til Blackpool.
Rød dag, fullt av folk.
Jeg så ham ikke engang.
Han som gjorde det.
Bare…
Jeg ble dolket i ryggen mens jeg sto i kø for iskrem.
En arterie ble kuttet, og…
Jeg blødde nesten i hjel.
Foran datteren min.
Jeg var på sykehuset da jeg fikk skilsmissepapirene.
Dette er ikke en jobb. Dette er permanent.
Dere vil se dere over skulderen livet ut.
Når man tror faren er over, finner man ut hvor permanent det er fordi…
…faren forsvinner aldri.
Og legender dør aldri.
Du har visst rett.
Dette er HMCC Vigilance fra kystvakten. Over.
-Vær så god. Over. -Vi har noen som vil snakke med deg.
Hvem er der?
Det er meg og Mr. Blake.
Bra. Da slipper jeg en telefon.
Jeg trenger en varebil og bevæpnet støtte. Ta det direkte med politiet.
-Jeg antar at alle er i live, Don? -Ja. Jeg mener,
jeg har ikke talt, men alle er nok her.
Og Erins koordinater var perfekte, sir.
Du kan klandre henne for at vi klarte oss.
Vi reddet lasten, og overleveringen er i London i morgen.
Nå må vi bare fullføre det.
Har vi sett noe?
Nei. Det må være en annen vei inn.
Så de valgte dette stedet, og vi vet ikke hvorfor?
Du må konsentrere deg.
Gå inn der, få en innrømmelse, og kom deg ut.
Enkelt og greit.
Det har ikke vært lett.
Jeg dropper ørepluggen. Den er for synlig.
Da vet du ikke hva som skjer ute.
Det blir ikke problemet.
Hør her. Dette er slutten.
For deg og for ham, så
gi ham alt du har igjen, for uansett hva som skjer,
blir han der inne.
Bare sørg for at du kommer ut.
Jeg håper dere har en plan.
Dere har tatt inn to tonn heroin.
Hvis dere ikke har en plan, får alle 20 år.
Ikke bekymre deg om det.
Men det bør fortsatt være to tonn.
Ellers finner jeg deg.
Hvis dere selger det rent, dør folk.
Slapp av. Vi blander det ut.
Svak opium for svake mennesker.
Betal ham.
Bra jobbet, min venn.
Dere kan beholde bilen, men jeg tar ham.
Bra.
Vi går først, så går dere.
-Hva er dette? -Kom.
-Tak. -De går ut på taket.
Bra jobbet, min venn.
Det er over.
De skal drepe oss.
Gå inn.
Det er godt å se deg igjen.
Dette er for lite.
-Hold deg unna. -Hvor er pengene mine?
-Du hørte ham. -Det er bare forretninger.
Tell. Si at det ikke er for lite.
-Hold deg unna. -Det går bra. Dette er normalt.
Siste sjanse.
Bevæpnet politi! Stå der!
Ikke rør dere!
Jeg tar ham.
Slipp meg, jævla faen. Jeg går, sant?
Hva sa jeg? Dere er en gjeng amatører.
Herregud.
Hva smiler du av?
Deg.
Meg.
Aldri ring meg igjen, min venn.
Du er for farlig for meg.
Hvis jeg ringer deg igjen,
har ting gått skikkelig galt.
Jeg trenger tilflukt.
Tilflukt.
Selvsagt. Vær så god.
Husker du meg ikke, Hakan?
Ikke vær redd. Jeg vet hvem du er.
Du er betrodd til Gud.
Politi!
Hallo?
Vi har ham.
Da kommer jeg ikke tilbake.
Hvor er du?
Vi ses, kompis.
-Pappa, skynd deg! -Jeg kommer.
-Innenriksminister! -Innenriksminister!
Se denne veien, sir! Takk.
-Len deg litt frem, sir. -Len deg fremover.
Len deg frem. Sånn ja.
Action!
Dere blir ikke i skyggen for alltid.
En bragd som dette,
en historie som dette,
vil bli kjent en dag.
Men nå
takker jeg dere.
Storbritannia takker dere.
Jeg håper vi møtes igjen.
-Noe å legge til? -Absolutt.
Opparbeidet ferie må tas i dette kalenderåret.
Alle reiseutgifter må sendes inn før den 28.
Alt over fem pund må ha en kvittering.
Dere går tilbake til tidligere roller,
men får en forfremmelsesvurdering seks måneder tidligere.
Nå er det tilbake til normalen, hva enn det er.
Og jobb på mandag.
Til de trenger oss igjen. Hvis de trenger oss igjen.
Bra jobbet.
Og god tur hjem.
Vi skal ta en drink.
-Men ikke han. -Det virker usannsynlig.
Jeg må dra hjem. Men en annen gang.
Jeg håper det.
Dere.
Vi klarte det.
Ja, kompis.
Vi klarte det.
-Hvem kjøper, da? -Kan vi utgiftsføre det?
Du nøt det.
Det gjorde jeg ikke.
Mine damer og herrer,
vi forlater Downing Street for siste gang
etter elleve og et halvt fantastiske år,
og vi er veldig glade
for at vi forlater Storbritannia i en veldig mye bedre forfatning
enn da vi kom hit for elleve og et halvt år siden.
Det har vært en…
…så bra, og jeg vil også takke alle som…
Det er over.
Jeg er tilbake.
Er du sikker?
Ja.
Det er meg.
Det er bare meg.
Pappa!
På 1990-tallet
hjalp etterforskere fra den britiske tolletaten
britisk politi med å beslaglegge mer enn tolv tonn heroin
med en gateverdi på over en milliard pund.
De gjorde det med mye mindre opplæring og ressurser
enn deres internasjonale kolleger hadde.
Offentligheten var stort sett uvitende om arbeidet deres.
Fram til nå.
Tekst: Anya Bratberg