Den er let.
De holder igen, fordi vi løber tør.
Manchester kunne kun få halvdelen,
Glasgow løber snart tør, og Birmingham truer med at gå.
Og det andet?
Det er umuligt, Carter.
Uanset hvad der er sket.
Hvad er der sket?
Vi forhørte os, som du bad om,
om Eddie.
Der er en pusher i Ford Estate, og han var bange.
Bange for at tale.
Pusheren solgte til en dreng, der døde.
Det var rent. Det var en overdosis.
Uanset hvad, så døde knægten.
Det er heroin. Knægte dør.
Det handler ikke om ham. Det handler om hans far.
Jeg har løst det med Birmingham, men vi er på lånt tid.
Ja.
Det tror jeg også.
Når båden kommer, bør vi selv hente det.
Hvorfor dog det?
Det er ikke bare nogle få kilo.
Hvad er vores andel værd, 50 millioner?
Hvem ville du betro det til?
Min andel, ikke vores.
Og jeg ved ikke, hvem jeg kan stole på lige nu, Eddie.
Hvorfor sagde du intet?
Om hvad?
Om din dreng.
Fordi han var junkie.
Og han har en mor,
som ikke ønsker, folk ved, han var junkie.
Så hvis folk spørger, siger vi, han døde for sit land.
Og behøver vi ikke fortælle det, så siger vi intet.
Belærer du mig om, hvordan jeg håndterer min søns død
i en ussel lejlighed med en nål i armen,
så sværger jeg, at jeg banker dig gennem muren der.
For helvede, mand.
Stakkels dreng.
Kom her.
Okay.
Vi slipper ud.
Du skal passe familien.
Jeg drømmer om ting, som ikke sker på et lager i Croxteth.
Vi får varerne herhen, sælger dem hurtigt, tjener mere, end vi nogensinde kan bruge.
Det inkluderer dig, Eddie.
Du får mere end nok.
Og nu vil jeg have alt herhen,
hver en pistol, hver en kugle, hvert eneste gram heroin.
Så kontrollerer vi alt.
Det er bare os to nu…
…til det sidste.
-Er det risikoen værd? -Hør her.
Når du knalder mig og Carter, vil andre prøve at fortsætte.
Uden pistoler og heroin er det sværere.
Der kommer et ophold, hvor de unge ikke har noget at sprøjte i armene,
og måske vil en af de unge bruge den tid på at komme ud.
Så ja,
det er risikoen værd.
-Politiet! -Politiet!
-Fri bane! -Fri bane!
-Højre fri. -Venstre fri.
-Det er tomt. -Fri bane!
Der er intet her.
Træk jer tilbage.
Ja.
Stikkeren.
Det er Eddie.
Hvad ved Eddie?
Alt.
Så må vi i gang.
Ja.
Det må vi.
ADENBUGTEN
Ja?
Hej, min ven. Det er Aziz.
Jeg kommer og møder dig.
Det er ikke planen.
Vi vil ikke diskutere planer i telefonen længere.
Hvorfor ikke?
Det er derfor, jeg kommer.
Ind i bilen, Eddie.
Dit dumme svin, Eddie.
Det overrasker mig.
Carter har kendt mig længe.
Og han sendte kun to mænd.
ANTALYA, TYRKIET
Nå?
Carters mand.
Eddie.
Han er informant.
Det kan du ikke mene.
Han kender til os,
han kender til det her, og han kender til dig.
Så ændrer jeg mine planer.
-Vi tager opiummet herfra. -Glem det.
Vent.
Han arbejder med os.
Det er forretning.
Vi overholder aftalen.
Du får stadig dine penge.
Du får pengene, vi løber risikoen. Det burde ikke genere dig.
Og hvis det generer dig, spekulerer jeg på hvorfor?
Hvordan får I det ind?
Det er vores job nu, ikke dit.
Læs den af.
Kom så. Få den af. Kom i sving!
Hejs kranspillet! Fart på!
Hvad skete der?
Hvad tror du selv?
Han opdagede det.
Vil du have beskyttelse?
Liverpool var et skønt sted, da jeg voksede op.
Nu kalder de den Heroin City.
På grund af os.
Sådan efterlader jeg byen.
Og jeg efterlader den uden en søn.
Jeg fortjener det, for det var også vores skyld.
Du prøvede da.
Jeg har bare hjulpet to ton heroin til England.
Det gælder også dig.
Men jeg kan stadig gøre noget, I ikke kan.
-Vi havde en aftale. -Den står stadig, men tiden er knap.
Jeg flytter min familie langt væk fra Liverpool.
Så kommer jeg tilbage og dræber ham.
Det må du gerne få. Du må gerne sige, at jeg sagde det.
Jeg ville stadig trykke din hånd.
Jeg tager gladeligt min straf, så længe han er død og begravet.
Vi får ram på ham.
Hvordan?
Sig frem, hvordan?
Carter gør følgende nu.
Han går under jorden.
Så sælger han heroinen, og så forsvinder han.
Og enhver magt, I tror, at I har, forsvinder også.
Pist væk.
I ryger ikke tilbage til start. Det er værre.
For nu kender de ikke kun til mig.
De kender til dig.
For at præcisere, to ton heroin,
for 100 millioner £ klasse A-narkotikum, er nu ude af jeres kontrol.
120 millioner. Prisen er steget grundet manglen.
Det nærmer sig grov uagtsomhed. Vi risikerer fængsel.
Det er kun midlertidigt.
Du har mistet din eneste informant.
Du har ikke øjne på dit Liverpool-mål eller tyrkerne,
og stofferne er væk.
Det lyder ikke udpræget midlertidigt.
Jeg har en anden vej ind.
Vel ikke den korrupte betjent?
Tror I, at jeres bedste chance for at finde to ton heroin i Tyrkiet
er en korrupt betjent, som ikke vil tale,
så kan I kraftedeme lige så godt lukke og slukke!
I guder.
-Det kunne have været slut. -Ja, hvis du havde beholdt stofferne.
-Jeg kunne ikke. -Spurgte de da pænt?
Hvad sagde du?
-Du hørte mig! -Drop det.
Stop så. Det er amatøragtigt.
Du og Kate tager nordpå og finder noget på Carter.
Jeg suspenderer dig fra tjeneste.
Hvad gør du?
Tag hjem og husk på, hvem du er, for du er ikke sådan her.
Jeg går ingen steder, makker.
Han er ikke din makker.
Han er din chef, og du skal hjem.
Undskyld.
Tag ham ikke med hjem, Guy.
Det er ikke at vende hjem.
Jeg følger hende i skole.
Nej, du gør ikke.
Jeg er her. Jeg følger hende i skole.
Det er skoleferie.
Det har det været længe.
Klart. Ja.
Vi kommer tilbage senere.
-Hvor skal I hen? -Ind til byen.
Hun vil i zoologisk have. Hun har læst om pingviner.
Jeg kommer med.
Ikke i den tilstand.
De sendte mig hjem. Derfor er jeg her.
Og det kæmper jeg med,
fordi det, jeg var i gang med, er ikke færdigt, og jeg ved ikke…
Jeg ved ikke, hvordan jeg skal håndtere det.
Jeg ved ikke, hvordan jeg skal være her,
når det stadig foregår derude.
Det er okay.
Kom med og se pingvinerne.
Blake har ret.
Vi har kun en korrupt betjent i Manchester, der ikke vil tale.
-Så prøver vi igen. -Så gør Goodwin det samme igen.
Han siger intet og vil have en advokat.
Så lad os give ham en.
Fortæl mig om de pingviner.
Hvor bor de? Jeg har ikke set dem i området.
Det er, fordi de lever på Sydpolen.
-Er det rigtigt? -Ja.
Folk tror, de bor på Nordpolen, men det kan de ikke, fordi det bare er is.
De skal leve på land for at tage sig af deres børn.
Der er masser af rovdyr i havet, som kan være farlige.
Vidste du, at den højeste pingvin…
-Den hedder en dværgpingvin… -Det er vores stop.
-Lad os gå. Hurtigt. -Okay, jeg går.
-Hurtigt. -Kommer far?
Ja, han er lige bag os. Hurtigt, før dørene lukker.
Hvor er Hakan?
Du bor ikke i din lejlighed.
Du skal ikke bekymre dig om, hvor jeg bor, knægt.
Sig til Hakan, at jeg vil have mine penge!
Jeg troede ikke, det ville ske.
At de ville overlappe.
Livene.
Men hvorfor ikke?
De overlappede i mig for længe siden.
Jeg ved ikke, hvordan jeg omgør det.
Det ved jeg.
Du skal ikke komme hjem, før det er slut.
Don sagde, du ville få brug for min hjælp. Her er den.
Du må gå derud igen og kun være ham, indtil det er overstået,
for indtil da vender du aldrig rigtig hjem.
Hvis du gør, tager du ham og hans liv og fare med dig.
Hør, der er…
Der er to breve
i garagen.
Åbn dem kun, hvis det er nødvendigt,
men der er to breve i garagen.
Du kan selv fjerne dem, når du kommer hjem.
Jeg elsker dig.
-Hvorfor er han ubarberet? -Selvmordsopsyn.
Er du suicidal?
Hvem fanden er du?
Det er typisk politiet og toldvæsnet. De få dig til at ligne lort,
får dig for retten og siger: "Se, han er helt til rotterne."
"Han er skyldig som bare fanden."
Goodwin, er du suicidal?
Ikke helt.
Men dagen er endnu ung.
Skaf en barberkniv.
Goddag, Arthur. Jeg er advokat.
-Ikke min advokat. -Korrekt.
Carter er bekymret.
-Det behøves ikke. -Hvorfor?
Fordi han ikke er her.
Spørgsmålet er, hvad du vil gøre eller sige for at komme ud.
Havde de nok til at sigte mig, var jeg ikke her.
Jeg må bare vente.
Men…
Jeg har intet job, når det er slut.
Carter er en forretningsmand.
Han er åben over for en gensidigt fordelagtig aftale.
Måske må jeg flytte.
Jeg er overbevist om, at du har Carters fulde støtte.
De tager min pension.
Det situation er jeg sikker på, Carter gerne vil udbedre.
Fortæl ham, at jeg sætter pris på hans støtte.
Ellers andet han bør være bekymret for?
Jeg tror gerne, Toldvæsnet vil tale med ham.
Har de indikeret hvordan?
Det tænker jeg, de ville gøre ved at prøve at finde ham.
Det har Carter nok selv regnet ud, så fakturer ham ikke for det.
Carter er en yderst succesrig iværksætter, Goodwin.
Ingen økonomiske problemer, modsat dig.
Carter kan bære lige det jakkesæt, han ønsker.
Han kan køre den bil, han vil.
Det ved jeg.
-Det gør jeg også. -Ja?
Carter er en legitim forretningsmand, som går op i sit lokalsamfund.
Årh, lad dog være.
Han er en knægt fra Boot Estate med en far i Walton, på grund af moren.
Jeg ved, hvem Carter er.
Han ved, hvem jeg er.
Så fortæl ham,
han har ting nok at bekymre sig om, men jeg er ikke en af dem.
Tak for hjælpen.
-Ja. -Har vi tjekket Carters mor?
Hun er død.
Okay.
-Pis. -Hvad?
Han fortalte mig, hun var død.
Det fortalte han mig.
Du bør hvile dig.
Jeg har kun gjort, hvad du bad mig om.
Du bad mig skabe ham.
Du bad mig blive til ham.
Du kan ikke bede mig give slip på ham nu.
Jeg kan gøre, hvad jeg vil. Lige nu prøver jeg at passe på dig.
Jeg har det fint.
Det er ham.
Han er rasende.
Og med rette. Tyrkerne skylder ham penge.
De er gået i skjul, og han ved, han intet får.
Ja, det sagde jeg også, da jeg var i dit sted,
og min chef sagde, at jeg trængte til en pause.
Jeg havde det fint.
Det var min legende, den var gal med, ikke mig, så…
Jeg tog ikke en pause.
Jeg gik derud igen,
gik hårdere til den.
Men det var ikke min legende, den var gal med.
Det var mig.
Jeg kunne ikke se det.
Jeg havde glemt, hvem jeg var.
Da jeg kom i tanke om det,
havde jeg mistet alt.
Sådan er det med bagklogskab.
Den kommer altid for sent.
Sig mig engang.
Hvis du var derude igen
og gjorde det her,
og vidste, hvad du ved,
og hvad det kostede dig…
…ville du så stoppe?
Nej.
Tak.
Jeg må tilbage til arbejdet.
Ja.
Fireogtres år, ren straffeattest,
lejer sit hus fra kommunen og har 500 pund i en boligforening.
-Du missede intet. -Jeg burde have tjekket.
De kan ikke være så tætte. Carter bor i en penthouse, hun er her.
Jeg voksede et sted som dette.
Med en far, der gjorde sit bedste, og en mor, der ikke gjorde.
Min far drak, gamblede, men brød ikke loven,
og han hadede folk, der gjorde.
Sådan er disse steder.
Ikke alle mænd er skurke, og ikke alle kvinder er engle.
Det er fandeme pinligt.
Før mig til tyrkerne.
-Nej. -Hvorfor ikke?
Fordi jeg er færdig.
Jeg har gjort nok, og du har gjort nok,
og nu er jeg hjemme.
-Du bør også tage hjem. -Har prøvet. Det gik ikke.
Det er svært.
Når man først har levet i denne verden, er det svært at forlade den.
Hvorfor hjalp du mig?
Fordi mr. Blake betalte mig.
-Var det kun på grund af pengene? -Fordi mr. Blake betalte mig.
Er du ligeglad med de to ton heroin, der er på vej?
Med hvad det kunne gøre ved landet?
Skulle jeg bekymre mig om England?
Være England taknemmelig?
Nu skal du høre.
England fangede mig,
mens jeg gemte mig i oliventræerne, da jeg var 16 år.
Med en ubrugelig pistol og en uniform, min mor havde syet.
England tog mig til deres lejr og spurgte om ting, jeg ikke svarede på.
Så England klædte mig af,
tævede mig, brændte mig og skar i mig
og gned salt i sårene.
Så bandt de mig ude i solen for at lade mig dø på jorden som en hund.
Indtil en mand kom og råbte ad de andre,
gav mig skygge og vand og…
…reddede mit liv.
Jeg tjente ham resten af krigen.
Jeg tjente ikke England.
Jeg tjente kun ham.
Blake?
Mr. Blake.
Hvis du har brug for min hjælp en sidste gang, skal du vide, min ven,
at jeg gør det for penge og for mr. Blake.
Jeg vil endda gøre det en lille smule for dig.
Men England?
England kan rende mig.
Aftale.
Jeg ved, hvor Hakan er.
Men du kan ikke opsøge ham, før du har noget at tilbyde.
Ellers, hvis du opsøger ham,
kommer du ikke tilbage.
Tirsdags-labskovs, hva'?
Uanset hvad der foregik, var tirsdag altid labskovs.
Skid hul i din mad. Har du hørt fra tyrkerne?
Ikke endnu.
De nakker dig. Det ved du.
-Nej. -Virkelig? Hvor er stofferne?
-På vej. -Men du ved ikke hvor eller hvordan.
Så de nakker dig, så snart de får chancen.
Har du set mig?
Hvad jeg har skabt?
Det er imponerende.
Hvad vil du have?
Et klap på skulderen?
Nej.
En svag mand har brug for sin mors ros, og jeg vil ikke have endnu en svag mand.
Du ville aldrig rose mig.
Du kunne da anerkende, hvad jeg har gjort.
Vi ved først, hvad du har gjort, når det ender.
Og lige nu ender du med livstid i Walton eller død i rendestenen.
Nej.
Jeg investerer pengene. Leder efter forretningsmuligheder.
Hør på dig selv!
Vær ikke indbildsk, Declan. Du er narkohandler.
-Hvis skyld er det? -Hvad?
-Du bad mig blive til noget. -Ikke sådan her!
Du sagde heller ikke nej, vel?
Du sagde ikke nej.
Jeg stolede på to mennesker i denne verden, mor.
Nu har jeg kun dig.
Din far drak, fordi han var svag.
Da jeg sagde, han var svag, drak han endnu mere.
Men jeg var ligeglad.
Fordi jeg havde dig.
Jeg kunne se, at du var anderledes.
At du aldrig ville blive svag.
Ikke når det gjaldt.
Du er nået langt, Declan.
Og jeg er ligeglad med hvordan.
Jeg vil bare ikke have, at du sætter det hele over styr nu.
Fordi du er vigtig, Declan.
For tyrkerne.
Men det har de vist glemt.
Så tag derned
og mind dem om det.
Det vigtige er, at dette ikke er en undskyldning.
God start.
Det er anerkendelse af det arbejde, I har udført.
Flot at få Eddie med, og det andet var ikke din skyld.
At finde betjenten, få noget ud af ham, godt arbejde.
Og du er livsvigtig.
Så jeg skulle ikke have sagt, hvad jeg sagde.
-Er det ikke en undskyldning? -Nej.
-Det lød som en. -Skal vi gå i gang?
Hvad er status?
Mylonas viser mig, hvor tyrkerne er.
-Vi har Carter. -Og stofferne?
Hvis de rejser via Balkan-ruten, et sted i Jugoslavien.
Hverken tyrkerne eller Carter har et system
for at få så meget ind i landet.
De må gøre noget nyt.
Den opgave udliciterer de ikke, når der er to ton på spil.
Vi ved, hvor de er. Hvor stofferne er.
Vi ved, at en af dem henter stofferne.
Den, der rykker, smugler dem ind.
Du skulle komme alene.
Jeg kommer, som jeg vil.
Hvor er varerne?
På vej.
Jeg tror, du har glemt,
hvad der skete med din mand i Glasgow.
Jeg har et netværk.
Det har du ikke.
Jeg kunne sælge to ton på en dag.
Det ville tage dig et år og en dom.
Og det er lige så meget mit produkt, som det er dit.
Så fortæl mig, hvor det er.
Jugoslavien.
Og derefter?
Tyskland, Frankrig, så en færge.
Hvem får det ind?
Det gør vi.
Nej.
Hvem end, der holder øje med os, ved,
at to ton heroin er på vej ind i landet.
Et par tyrkere i en lastbil er de første, de stopper.
Få det til Tyskland.
Jeg henter det derfra.
Hun lader ham vist klare sig selv.
Hvad laver du?
Den, der rykker, smugler det ind.
Det er slut.
Med al respekt, jeg giver dig besked, når det er slut.
Jeg lukker officielt ned for din operation.
Hvad end du har opnået, skal fremlægges som en sejr,
og så skal operationen lukkes.
Det er ikke vores tid, der er kommet, hr. indenrigsminister.
Du ved, hun ryger, jeg ved, hun ryger.
Måske ved hun det også selv.
Hun er stadig premierminister, og jeg er stadig indenrigsminister.
Hvis vi lukker ned nu,
kommer to ton heroin ind i landet i jeres regerings sidste dage.
Eller du kunne blive fotograferet foran de to ton, hvilket
kan gavne dig, når en efterfølger skal findes.
Jeg har udnævnt dig, Blake.
Du har vist glemt, hvor din loyalitet ligger.
Jeg har ikke glemt.
Jeg har husket.
Jeg har husket, at jeg aldrig ville ind i denne din verden.
Det er en verden uden ægte fare, uden ægte risiko,
hvor svage mennesker kæmper om magt uden ansvar.
Min loyalitet ligger hos mit hold.
Min fremtid og mit holds fremtid
bliver afgjort af, hvad der sker i de kommende dage.
Det accepterer jeg,
fordi mit hold påtager sig en grad af fare,
din verden ikke begriber.
De gør det med oprigtighed
og offervilje
med det ene mål
at forhindre to ton stoffer i at ramme Storbritanniens kyster.
Enden kommer for os alle, hr. indenrigsminister.
Men nogle af os er ikke færdige endnu.
-Hvor er de nu? -Harwich Havn.
På færgen til Hamborg. Sikkert en overlevering.
Carter smugler det ind.
Du må stoppe overleveringen, uden at de opdager det,
så opsøger jeg tyrkerne og får mit gamle job tilbage.
Skal vi operere i Tyskland uden støtte?
Jeg taler ret godt tysk.
Hvad betyder "ret godt"?
Er du fra MI6?
Undskyld?
Efterretningstjenesten bad os hjælpe dig,
og du taler formfuldendt tysk.
Så er du fra MI6?
Nej. Jeg er bare sekretær.
NEDERSACHSEN, TYSKLAND
Er det dem?
Ja.
Lad os sabotere det, uden de opdager det.
Guten Tag.
Kan jeg hjælpe jer?
Goddag. Har du en synsrapport?
Hvad?
Har du en synsrapport for bussen?
Jeg forstår dig ikke.
Hvad er problemet?
Ja. Vi skal bruge papirerne på bussen.
Taler du ikke tysk?
Nej, jeg taler ikke tysk.
De vil have køretøjets kommercielle papirer.
Jeg kender ikke det engelske udtryk. Vi kalder det TÜV.
Det ved jeg intet om.
Jeg kan ikke hjælpe dig. Beklager.
-Held og lykke. -Danke schön.
Se lige der.
Hun gjorde det.
Det overrasker mig at se dig her.
Jeg skal bruge mine penge.
Jeg vil gerne give dig dem.
Men min far har dem, og han er en simpel mand.
Det er billigere at dræbe dig.
Det handler ikke om din far, men om dig.
Jeg skal bruge pengene til noget nyt.
Import-eksport. Gode kontrakter, gode forsyningslinjer, risikovillig ejer.
Jeg kan få det hele for en slik.
Skaf pengene, så kan du være min kompagnon.
Du sagde, du ville lave noget legitimt.
Nu har du chancen.
Hvis vi skal arbejde sammen,
må vi begynde nu.
-Hvad tænkte han på? -Han så politiet.
Han traf den rigtige beslutning.
Du har ikke sendt ti bedstemødre til Tyskland.
Vi har et problem, og vi har brug for en løsning.
At råbe sådan her løser intet.
Hvor er mine penge?
Han har ret, Hakan. Du må betale.
-Kommer du til mig sådan? -Jeg leverede. Betal mig.
Din sikkerhed er en skændsel.
-Taler du sådan til Hakan? -Forsigtig med den.
Så I det?
Det er ikke legetøj.
Læg dem væk, lad os handle, og
Guy betaler for loftet.
Jeg giver dig dine penge.
Men jeg husker, hvordan du fik dem.
Nej.
Han får ikke en øre.
Men får han stofferne ind,
får han det dobbelte.
Hvad?
Du siger, det ikke kan være tyrkere. Vi, at det ikke kan være dine gamle damer.
Vi har undersøgt ham. Set, hvad han kan. Han er professionel,
og det har vi brug for.
Nej.
Hvorfor ikke?
Fordi jeg ikke må gøre det, som jeg vil.
Hvordan vil du gerne gøre det?
Toldvæsnet holder øje med Kanalen.
Jeg ville gå via Holland over Nordsøen. Hård sø, færre patruljer.
Til et roligt sted, jeg kender, og I ikke gør.
Det kan jeg gå med til.
Og for det tredobbelte.
Jeg håber, du husker, hvem jeg er.
Du er ham, med Toldvæsnet i røven,
din bedste ven er stikker,
ham knægten, der stadig er våd bag ørerne,
og to ton heroin fanget i Tyskland.
-Hvordan ved du, det er Toldvæsnet? -Hvad?
Hvordan ved du, det er toldvæsenet, der holder øje med os?
Vi prøver at smugle stoffer ind i England.
Toldvæsnets opgave er at forhindre stoffer i at komme ind i England.
Spørgsmålet er ikke, hvordan jeg ved, at det er Toldvæsnet,
men hvordan fanden du ikke ved, det er Toldvæsnet?
Hvis jeg får den mindste anelse af, du overvejer at røvrende os…
…dræber jeg dig.
Ja, det kunne jeg have gættet.
Mylonas bliver hos os.
Mister du stofferne,
mister du Mylonas.
Aftale.
Og nu,
hent dem, min ven.
Vi camouflerer en båd fra kystvagten.
-Du skal have et hjælpefartøj. -Og besætning?
Pete må være tilbage fra Malta.
Vi er blevet lukket.
Saml de løse ender. Denne løse ende tager jeg skraldet for.
Men I må ikke hyre andre ind
eller bede om flere tjenester.
Alt, der skal gøres, kan kun gøres af jer.
Selvfølgelig er vi på egen hånd. Vi er undværlige.
Det er I ingenlunde.
Indenrigsministeren, kender han vores navne?
Hvis dine chefer er så ligeglade, hvorfor gør vi så det her?
-Fordi det er jeres job. -Men det er det ikke, vel?
I min kontrakt står der 9.000 £ om året og 21 dages ferie.
Der står intet om at blive skudt.
Silver Pit.
110 km ud for kysten i Hull.
Nordsøens bedste fangstfelter,
så da jeg var barn,
havde Hull verdens største torskefiskerflåde.
Og min bedstefar havde en båd.
Og han var glad for at drikke.
Så jeg kan godt styre en båd.
Nuværende position, breddegrad 51 grader, 45 minutter nord.
Længdegrad 002, 31 minutter øst.
Anslået landkending
klokken 1700. Skifter.
Snarere 1830, og du holder ikke ligefrem kursen, Donald.
Jeg er lidt rusten.
Kystvagten gav mig en vejrmelding.
Jeg forstod ikke det hele, men det, jeg forstod, var ikke godt.
Lad os fokusere på at finde Holland, før vi bekymrer os om lidt uvejr.
Han har ingen venner.
-Hvad? -Min legende, han har ingen venner.
Det tror jeg på.
Det er min undskyldning for, hvordan jeg har opført mig.
Du prøver bare at overleve.
Jeg forstår.
Det har jeg gjort længe.
Hvor er du fra?
Battersea.
Jeg boede på den anden side af floden. Sands End, Emerton Road.
Virkelig?
Det er nok heldigt, vi ikke mødtes. Jeg var en vred knægt.
Det samme her.
Men vi er begge så bløde nu.
Det her job bringer det værste frem i en.
Og det bedste.
Ja.
ZEELAND, HOLLAND
-Det hele er lastet, Aziz. -Okay.
Du tropper op her i London om to dage.
Kommer du ikke, er Mylonas færdig.
Og hvis vi er forsinkede?
Det bliver en hård tur.
Jeg har arbejdet hårdt for at få det igennem.
Stod det til Hakan, var Mylonas død nu.
Efter det her kommer tingene til at ændre sig.
Ja.
Det gør de.
Det er fiskerfartøjet Alba Spirit. Kan I høre mig? Skifter.
Højt og tydeligt. Sig frem. Skifter.
-Vi er ude af kurs. Uvejret tager til. -Hvad er jeres position?
Cirka 40 sømil øst for Deben Point.
Det stemmer ikke.
Vi mister sigtbarhed. Du må tilkalde kystvagten.
-De skal bruge jeres position. -Hallo?
-Jeg kan høre dig. Prøv igen. -Hallo?
-Skroget er oversvømmet. -Don!
-Don? Kan du høre mig? -Hvad gør vi, Don?
Don, kan du opgive din position igen?
-Kom nu! Don! -Hent redningsflåderne!
-Intet endnu. -Tak.
Jeg har måske givet dem det forkerte søgeområde.
De gør deres arbejde.
Det er det, vi gør.
Vi beskytter grænsen.
Er der hård sø,
accepterer vi faren og stikker i søen uanset.
De gør deres arbejde.
Og jeg sendte dem derud.
Det er mit ansvar og ingen andres.
Bestemt ikke dit.
Finder de dem?
Absolut.
Hvis vi dør, vil folk så høre om os?
Nej.
Så vi gør det her med alle de farer, der følger med,
og hvis vi dør,
får ingen at vide, at vi gjorde det?
For 12 år siden
arbejdede jeg undercover for Manchester Politi.
Fodbold-hooligans. Barnemad.
Gik undercover, kom med i banden, knaldede dem alle.
Et par år senere ville min datter på stranden,
så vi tog til Blackpool.
Helligdag, stranden var proppet.
Jeg så ham ikke engang.
Ham, der gjorde det.
Bare…
Jeg blev dolket i ryggen, mens jeg stod i kø til iskiosken.
Den ramte en arterie og…
Jeg forblødte næsten på stedet.
Foran min datter.
Jeg var stadig indlagt, da jeg fik skilsmissepapirerne.
Det er ikke et job. Det er permanent.
Man ser sig over skulderen resten af livet.
Når man tror, faren er drevet over, opdager man, hvor permanent det er.
For faren forsvinder aldrig.
Og legender dør aldrig.
Du har ret.
Dette er HMCC Vigilance fra kystvagten. Skifter.
Sig frem. Skifter.
Vi har en, der vil tale med jer.
Hvem der?
Det er mig og Blake.
Godt. Så sparer jeg et opkald.
Jeg skal bruge en varevogn og bevæbnet støtte.
Gå direkte til Londons politi.
Jeg går ud fra, I alle er i live, Don?
Ja. Jeg har ikke talt dem, men jeg tror, de er her allesammen.
Og Erin ramte plet med koordinaterne,
så det er hendes skyld, vi kom tilbage.
Vi reddede lasten, og overleveringen sker i London i morgen.
Nu
skal vi bare nå i mål.
Har vi set noget?
Nej. Der må være en anden indgang.
De valgte stedet her, og vi ved ikke hvorfor?
Du skal koncentrere dig.
Gå derind, få deres tilståelser på bånd, og kom ud.
Nemt.
Det har aldrig været nemt.
Jeg tager ikke receiveren på. Den er for synlig.
Så ved vi intet udenfor.
Udenfor bliver ikke problemet.
Hør her. Det slutter her.
For dig og ham, så
giv ham alt, du har tilbage, for hvad der end sker,
bliver han derinde.
Bare sørg for at komme ud.
Jeg håber, I har en plan.
Det er to ton heroin, I har smuglet ind.
Hvis I ikke har en plan, får vi alle 20 år.
Tænk ikke på vores plan.
Men der har bare stadig at være to ton.
Ellers kommer jeg efter dig.
Det er for rent til salg. Folk dør.
Bare rolig. Vi fortynder det.
Svag opium for svage mennesker.
Betal ham.
Godt gået, min ven.
Behold bilen, men jeg tager ham.
Godt.
Vi går først, så går I.
-Hvad sker der? -Kom.
-Taget. -De går ud via taget.
Godt gået, min ven.
Det er slut.
De slår os ihjel.
Afsted.
Godt at se dig igen.
Den er let.
-Hold dig tilbage. -Hvor er mine penge?
-Du hørte ham. -Det er bare forretninger.
Tæl dem. Fortæl mig så, om det hele er der.
-Bliv der. -Det er okay. Det er normalt.
Sidste chance.
Politiet! Rør jer ikke!
Rør jer ikke!
Jeg kører ham.
Slip mig, din nar. Jeg følger jo med.
Hvad sagde jeg? I er en flok amatører.
For fanden da.
Hvad griner du af?
Dig.
Mig.
Ring aldrig til mig igen, min ven.
Du er for farlig for mig.
Hvis jeg ringer til dig igen,
er det gået helt galt.
Jeg må gemme mig.
Tilflugt.
Selvfølgelig. Kom.
Kan du ikke huske mig, Hakan?
Bare rolig. Jeg ved, hvem du er.
Du er i Guds vold.
Politiet!
Hallo?
Vi fik ham.
Så må jeg vist blive væk.
Hvor er du?
Vi ses, makker.
Far, skynd dig nu!
Jeg kommer.
-Hr. minister! -Hr. minister!
Kig denne vej! Tak.
-Læn dig lidt frem. -Lidt mere.
Læn dig frem. Sådan.
Action!
I forbliver ikke i skyggerne.
En sådan bedrift,
en sådan historie,
den kommer frem en dag.
Men indtil videre
takker jeg jer.
Storbritannien takker jer.
Jeg håber, vi mødes igen.
-Noget at tilføje? -Absolut.
Al optjent ferie skal afholdes i dette kalenderår.
Alle rejseudgifter skal indsendes inden den 28.
Alt over fem pund kræver en kvittering.
I vender tilbage til jeres gamle job,
men får mulighed for forfremmelse seks måneder før tid.
Derudover er det tilbage til hverdagen. Hvad end den er.
Tilbage på job mandag.
Indtil de får brug for os.
Hvis de får brug for os.
Nå ja, godt klaret.
Og kom godt hjem.
Vi tager en drink.
-Men han gør ikke. -Det virker usandsynligt.
Jeg må hjem,
men en anden gang.
Det håber jeg.
Hey.
Vi gjorde det.
Ja.
Vi gjorde det.
-Hvem giver? -Kan firmaet ikke betale?
Du nød det.
Det gjorde jeg ingenlunde.
Mine damer og herrer,
vi forlader Downing Street for sidste gang
efter 11 et halvt vidunderlige år,
og vi er meget glade
for at efterlade Det forenede Kongerige i en langt bedre forfatning,
end da vi kom hertil for 11 et halvt år siden.
Det har været skøn…
…så godt,
og lad mig også sige tak til alle de mennesker, der…
Det er slut.
Jeg er tilbage.
Er du sikker?
Ja.
Det er mig.
Det er bare mig.
Far!
I 1990'erne hjalp undercover efterforskere fra det britiske toldvæsen
det britiske politi med at beslaglægge mere end 12 ton heroin
til en salgsværdi på over en milliard pund.
De gjorde det med en brøkdel af den træning og de ressourcer,
deres internationale kollegaer modtog,
og offentligheden vidste intet om deres arbejde.
Indtil nu.
Tekster af: Hani Abildskov Abu-Khalil