Pesa poc.
Hi ha menys volum perquè se'ns acaba.
A Manchester li hem venut la meitat.
Glasgow quasi no en té i Birmingham amenaça de buscar-ne fora.
I l'altra opció?
Ni pensar-hi, Carter.
Tant fa el que hagi passat. Ni pensar-hi.
Què ha passat?
Vam preguntar, com ens vas dir,
sobre l'Eddie.
Hi ha una venedora al barri Ford que tenia por, Carter.
Tenia por de parlar.
Li va vendre a un nano que es va morir.
Diu que era pura, que va ser una sobredosi.
Però, bé, el nano es va morir.
És cavall. Hi ha nanos que es moren.
El tema no és el nano. És el seu pare.
He arreglat allò de Birmingham, però se'ns acaba el temps.
Sí.
Diria que sí.
He pensat que, quan arribi el vaixell, hi hauríem d'anar nosaltres.
Per què?
No són uns quilets de res.
La nostra meitat quant val? 40 o 50 milions?
En qui confies prou per encarregar-se'n?
És la meva meitat, no la nostra.
I ara mateix no sé en qui puc confiar, Eddie.
Per què no m'ho vas dir?
El què?
Això del teu fill.
Perquè era un jonqui.
I té una mare
que no vol que la gent sàpiga que era un jonqui.
Si hem d'explicar-ho, diem que va morir servint la pàtria
i, si no hem d'explicar-ho, no diem res de res.
Si em dius què havia de fer després que el meu fill es morís
en un apartament a Ford amb una agulla al braç,
et juro que et faig travessar la puta paret.
Em cago en la puta.
Pobre noi.
Vine aquí.
Molt bé.
Ho deixarem.
Tu tens una família.
Jo vull fer coses fora d'un magatzem perdut a Croxteth.
Portem la mercaderia, venguem-la de pressa
i guanyem més diners dels que podrem gastar.
Això t'inclou a tu, Eddie.
En rebràs el que et correspon.
Però ara vull aquí tot el que hem comprat: armes, bales, cada gram de cavall.
Ho controlarem tot.
Ara som només tu i jo.
Fins a la fi.
- Ens surt a compte arriscar? - Escolta.
Quan ens tragueu del mig a Carter i a mi, vindrà algú nou.
Sense armes i cavall, els costarà més.
Hi haurà una pausa.
Una temporada durant la qual els joves no tindran res per injectar-se.
I potser algun d'ells aconsegueix desenganxar-se i tot.
Així que sí,
ens surt a compte arriscar.
- Policia! - Policia!
- Res! - Res!
- Res a la dreta. - Res per aquí.
- És buit! - Res al local!
No hi ha res.
Baixeu les armes.
Sí.
El bocamoll.
És l'Eddie.
Què sap, l'Eddie?
Tot.
Llavors tenim feina.
Sí.
Tenim feina.
GOLF D'ADEN
Sí?
Hola, company. Soc l'Aziz.
Vindré a trobar-te.
No és el pla.
Creiem que ara és millor no dir gaire per telèfon.
Per què?
Per això vindré a trobar-te.
Puja al cotxe, Eddie.
Tros d'imbècil, Eddie.
Em sorprèn.
El Carter em coneix des de sempre.
I només us ha enviat a vosaltres dos.
ANTALYA, TURQUIA
I bé?
L'home de Carter.
Eddie.
És un confident.
Espero que m'estigueu prenent el pèl.
Ho sap tot sobre nosaltres,
sobre això i sobre tu.
Llavors canviaré els plans.
- Portarem l'opi nosaltres. - Ni parlar-ne.
Espereu.
Treballa amb nosaltres.
Són negocis.
Un pacte és un pacte.
Cobraràs, company.
Tu t'endús els diners i nosaltres el risc. No t'hauria d'importar.
Si t'importa, però, em pregunto per què.
Com l'entrareu?
És cosa nostra, no teva.
Descarregueu.
Vinga, nois. A descarregar!
El cabrestant! Vinga!
Què ha passat?
Què creus que ha passat?
Ho ha descobert.
Eddie, vols protecció?
Era un lloc fantàstic, Liverpool, quan jo era petit.
Ara en diuen la ciutat del cavall.
I és culpa nostra.
Així deixo la ciutat.
I la deixo sense un fill.
I m'ho mereixo, perquè també és culpa nostra.
Has fet el que has pogut.
Només he ajudat a portar dues tones de cavall a Anglaterra.
I vosaltres també.
Però hi ha una cosa que puc fer i vosaltres no.
Teníem un acord.
Encara el tenim, però se us acaba el temps.
M'emportaré la família ben lluny de Liverpool.
Després tornaré i el mataré.
Ho pots fer servir. Pots declarar que t'ho he dit.
I et donaré la mà.
I compliré la sentència que em posin a canvi que el malparit no respiri més.
L'enxamparem.
Com?
Digues, com?
Et diré què farà Carter.
S'amagarà.
Després vendrà l'heroïna i s'esvairà.
I tot el que creieu que teniu, tot el que creieu que podeu fer
també s'esvairà.
No en quedarà res.
I no torneu al començament. És pitjor.
Perquè no saben només el que he fet.
Saben el que heu fet.
Només per deixar-ho clar. Dues tones d'heroïna,
cent milions de droga pura, són fora del vostre control.
Uns 120. Els preus s'han disparat per la falta d'oferta.
Ens apropem a la negligència. Podem acabar a la presó.
És una situació temporal.
Heu perdut el vostre únic confident.
No teniu ningú al grup de Liverpool ni al dels turcs
i la droga ha desaparegut.
No em sembla gaire temporal.
Tinc una altra drecera.
Espero que no sigui el poli corrupte.
Si dius que la millor manera de trobar dues tones d'heroïna a Turquia
és un poli corrupte a Manchester que no vol parlar,
podeu tancar la paradeta ara mateix!
Ostres…
Si l'haguessis cuidat, hauríem acabat.
O si no els haguessis donat la droga.
- Vaig haver de fer-ho. - Van ser simpàtics?
Què coi insinues?
- Ja m'has sentit! - Prou!
Ja n'hi ha prou! Això no és seriós!
Tu i Kate: cap al nord. No torneu fins a saber alguna cosa de Carter.
Quedes suspès d'activitat.
Què dius?
Ves-te'n a casa a recordar qui ets, perquè aquest no ets tu.
No aniré enlloc, col·lega. Tinc feina.
No és el teu col·lega.
És el teu cap i te'n vas a casa.
Ho sento.
No el portis a casa, Guy.
Portar-lo no és tornar a casa.
Portaré la nena a l'escola.
No.
Soc aquí i la portaré a l'escola.
Som a les vacances.
Les vacances van començar fa força.
És clar. Sí.
Tornarem més tard.
- On aneu? - Al centre.
Vol anar al zoo. Ha estat llegint sobre els pingüins.
Vinc amb vosaltres.
No, així no.
M'han enviat a casa. Per això soc aquí.
I em costa acceptar-ho, la veritat, perquè el que feia encara continua,
no s'ha acabat, i no sé com…
No sé com fer que m'entri al cap.
No sé com estar… aquí
mentre allò continua allà fora.
D'acord.
Vine a veure el coi de pingüins.
Blake té raó.
Tot el que tenim és un poli corrupte a Manchester que no vol parlar.
- Doncs hi tornem. - I Goodwin tornarà a dir el mateix.
Que no té res a dir i vol un advocat.
Doncs donem-li un advocat.
Parla'm dels pingüins.
On viuen? No n'he vist gaires per aquí.
Perquè viuen al pol sud.
- Ah, sí? - Sí.
La gent creu que viuen al pol nord, però no poden, perquè només hi ha gel,
i els cal terra ferma per criar-hi els seus fills.
I al mar hi ha tot de depredadors que poden ser perillosos.
Sabies que el pingüí més petit…?
- Se'n diu pingüí nan… - Tresor, la nostra parada.
- Vinga, anem-hi. - Ja vinc.
- De pressa. - El papa no ve?
Sí, ve darrere nostre. Corre, abans que tanquin les portes.
On és el Hakan?
Ja no vius al teu pis.
No és cosa teva on visc, marrec!
Digues-li al Hakan que vull els meus diners!
No m'havia imaginat que pogués passar.
Que travessessin la ratlla d'aquesta manera.
Les vides.
Però com evitar-ho?
Dintre meu, fa molt que la van creuar.
I no sé com canviar-ho.
Jo sí.
No vull que tornis a casa fins que s'acabi.
El Don va dir que algun dia necessitaries la meva ajuda. Ja hi som.
Hi has de tornar i ser només ell fins que s'acabi,
perquè, fins llavors, no hauràs tornat a casa.
Si tornes, ho fas acompanyat d'ell i de la seva vida i el seu perill.
Escolta, hi ha…
Hi ha dues cartes
al garatge.
No les obris si no és necessari,
però hi ha dues cartes al garatge.
Les podràs treure del garatge quan tornis a casa.
T'estimo.
- Per què va sense afaitar? - Protocol antisuïcidi.
Es vol suïcidar?
Qui coi ets, tu?
És el que fan, tant la policia com Duanes. Et fan tenir un aspecte de merda
per portar-te a judici i dir: "Mirin-se'l, està destrossat.
Òbviament és culpable."
Digui'm, senyor Goodwin. Es vol suïcidar?
De moment no.
Però el dia és llarg.
Una màquina d'afaitar.
Bona tarda, Arthur. Soc advocat.
- No ets el meu advocat. - Correcte.
El senyor Carter està preocupat.
- No cal. - Per què no?
Aquí estic jo, no ell.
La qüestió és el que pot fer o dir per tal de sortir d'aquí.
Si en tinguessin prou per jutjar-me, no seria aquí.
Només m'he d'esperar.
Però…
quan surti d'aquí, no tindré feina.
El senyor Carter és un home de negocis.
Sempre estarà obert a un acord beneficiós per a tots dos.
Potser em caldrà mudar-me.
Comptarà amb la benedicció del senyor Carter.
Em trauran la pensió.
Segur que el senyor Carter voldrà compensar-lo per això.
Digues-li que li ho agraeixo.
S'ha de preocupar d'alguna cosa més?
La Duana Reial té moltes ganes de parlar amb ell.
Han donat pistes de com ho volen fer?
Suposo que el que intentaran és trobar-lo.
Però Carter és prou llest per suposar-ho, no cal que li cobris per això.
El senyor Carter és un empresari de molt èxit, senyor Goodwin.
A diferència de vostè, no té problemes econòmics.
El senyor Carter pot posar-se el vestit que vulgui.
Pot conduir el cotxe que vulgui.
Jo sé qui és.
- Jo també. - Sí?
El senyor Carter és un empresari recte preocupat per la comunitat.
Deixa't d'històries, vols?
És un nano de barri, de Boot,
amb un pare a la presó i una mare que el va fer anar-hi.
Sé qui és, Carter.
I ell sap qui soc jo.
Digues-li
que té molt del que preocupar-se, però de mi no.
Gràcies per col·laborar.
- Sí. - Hem buscat la mare de Carter?
Està morta.
Ah.
- Merda. - Què?
Ell em va dir que estava morta.
M'ho va dir ell.
Has de descansar.
Només he fet el que m'has demanat.
Em vas dir que el creés. Que em transformés en ell.
No pots fer-me oblidar-lo quan som tan propers.
Puc fer el que em doni la gana. El que intento és ajudar-te.
Estic perfectament.
És ell.
Està emprenyat.
Lògicament. Els turcs li deuen diners
i ara que han desaparegut sap que no els cobrarà.
Ja, el mateix que vaig dir quan estava en la teva situació
i el meu cap em va dir que havia de parar.
Que estava perfectament.
Que era la meva llegenda qui estava fatal, no jo, així que…
no vaig parar.
Vaig tornar allà fora,
amb més força.
Però qui no estava bé no era la meva llegenda.
Era jo.
Jo no ho sabia veure.
Perquè havia oblidat qui era.
Quan me'n vaig recordar,
havia perdut tot el que tenia.
És la ironia del seny.
Sempre arriba tard.
Necessito que m'ho diguis.
Si fossis tu qui és allà fora,
fent això,
sabent tot el que saps,
sabent tot el que costa…
pararies?
No.
Gràcies.
Torno a la feina.
Ja.
Té 64 anys. Sense antecedents penals.
Té una casa de lloguer social i 500 lliures en una caixa de pensions.
- No et vas perdre gaire. - L'hauria d'haver investigat.
No poden ser gaire propers. Ell viu en un àtic de luxe i ella aquí.
Jo vaig creure en un lloc així.
Amb un pare que va fer el que va poder
i una mare que no ho va fer.
El meu pare bevia, jugava, de tot. Però no delinquia.
I no li agradaven els delinqüents.
És el que tenen llocs així.
No tots els homes són pinxos i no totes les dones són santes.
Quina vergonya, cony.
Porta'm fins als turcs.
- No. - Per què no?
Perquè he acabat.
Jo he fet prou i tu has fet prou.
I ara soc a casa.
- També hauries d'anar-te'n a casa. - Ho he intentat. No ha anat bé.
Costa molt.
Quan has viscut en aquest món, costa molt sortir-ne.
Per què em vas ajudar?
Perquè el Sr. Blake em va donar diners.
- Només pels diners? - Perquè el Sr. Blake em va donar diners.
No t'importen gens les dues tones d'heroïna que venen cap aquí?
I el que faran al país?
Creus que m'importa Anglaterra?
Que hauria d'estar agraït a Anglaterra? Deixa que t'expliqui una cosa.
Anglaterra em va agafar
quan m'amagava en unes oliveres als setze anys
amb una pistola que no disparava i un uniforme fet per ma mare.
Em va portar a un camp de detenció
i em va fer preguntes que no vaig respondre.
I Anglaterra em va despullar
em va esbatussar,
em va cremar, em va fer talls,
em va posar sal a les ferides,
em va deixar lligat al sol, assecant-me com un dog pollós.
Fins que va arribar un home i va fotre uns crits als altres
i em va proporcionar un sostre i aigua i…
em va salvar la vida.
A canvi, vaig servir-lo durant la resta de la guerra.
No vaig servir Anglaterra.
El vaig servir només a ell.
Blake?
El senyor Blake.
Si necessites ajuda d'última hora, has de saber, amic meu,
que ho faré per diners, ho faré pel senyor Blake,
potser fins i tot una mica per tu.
Però Anglaterra?
Anglaterra pot anar a cagar.
D'acord.
Sé on és el Hakan.
Però no pots anar a veure'l fins que tinguis alguna cosa a oferir.
Si no, pots anar a veure'l,
però no tornaràs.
L'estofat dels dimarts, oi?
Sempre, passés el que passés, els dimarts sempre hi havia estofat.
Deixa't del coi d'àpat. Saps res dels turcs?
Encara no.
Et mataran. Ho saps.
- No. - Ah, no? I on és la mercaderia?
- Ve cap aquí. - Però no saps on ni com.
Et mataran tan aviat com puguin.
Ets conscient del que he fet?
Del que he aixecat?
És impressionant.
Què vols, Declan?
Un copet a l'espatlla?
No.
Un home que busca l'aprovació de la mare és feble
i no vull un altre home feble a casa.
Em moriria esperant la teva aprovació.
Podries reconèixer el que he aconseguit. Com a mínim.
Només sabrem què has aconseguit quan això s'acabi.
De moment, acabaràs amb perpètua a Walton o mort al fons del canal.
No.
Estic invertint els diners. Rentant-lo. Busco oportunitats de negoci.
Has sentit el que dius?
No et creguis més del que ets, Declan. Ets un narcotraficant.
- Qui en té la culpa? - Què?
- Volies que fes alguna cosa de profit. - Això no!
No em vas dir que no ho fes, oi?
No em vas dir que no fes això.
He confiat en dues persones a la vida, mare.
Només em quedes tu.
El teu pare bevia perquè era feble.
Quan li deia que era feble, ell bevia encara més.
Però tant me feia.
Perquè et tenia a tu.
I veia que tu eres diferent.
Veia que tu mai series feble.
No quan importés.
Has arribat molt lluny, Declan,
i m'és igual com t'ho has fet.
El que m'importa és que ara no ho malbaratis tot.
Perquè ets important, Declan.
Per als turcs.
Però crec que se n'han oblidat.
Ves a buscar-los
i recorda'ls-hi, hòstia.
El més important és que no m'estic disculpant.
Comencem bé.
Estic donant valor a la feina que heu fet.
Guanyar-vos l'Eddie va ser impressionant, i no va ser culpa vostra perdre'l.
Trobar el policia i fer-lo parlar: ben fet.
I tu ets essencial.
No hauria d'haver dit el que vaig dir i prou.
- I no t'estàs disculpant. - No.
- Perquè ho sembla. - Ens hi posem?
Què tenim?
El Mylonas em portarà fins als turcs.
- Hem trobat Carter. - I la droga?
Si venen per la ruta balcànica, diria que deuen estar a Iugoslàvia.
Ni els turcs ni Carter tenen un sistema
per introduir-ne tanta aquí.
Els caldrà improvisar.
No externalitzaran l'operació, no amb dues tones.
Sabem on són. Sabem on és la droga.
Sabem que algun d'ells anirà a buscar-la.
Qui es bellugui serà per portar-la.
Havies de venir sol.
Vinc amb qui em rota.
On és el material?
Viatjant.
Potser t'has oblidat
del que li va passar al teu noi a Glasgow.
Tinc una xarxa.
Tu no.
Podria vendre dues tones en un dia.
Tu trigaries un any i t'enxamparien.
El producte és tan meu com teu.
Així que digues-me on és.
A Iugoslàvia.
I des d'allà?
Alemanya, França i des d'allà un ferri.
Qui la portarà?
Nosaltres.
No.
Els que ens vigilaven saben
que entraran al país dues tones d'heroïna.
En un control aturaran segur dos turcs en un camió.
Porteu-la a Alemanya.
Des d'allà, la mouré jo.
El deixa fer tot sol.
Què fas?
Qui es bellugui serà per portar-la.
S'ha acabat.
Amb respecte, secretari, però ja li diré jo, quan s'hagi acabat.
Estic cancel·lant oficialment l'operació, Blake.
Presenta el que podeu haver aconseguit, com una victòria i tanqueu la paradeta.
No és a nosaltres a qui se'ns acaba el temps, secretari.
Tant vostè com jo sabem que a ella li queda poc.
Potser ella també s'ho ensuma.
Encara és la primera ministra, Blake, i jo soc el secretari d'Interior.
Si cancel·lem l'operació ara,
entraran dues tones d'heroïna en els dies finals del seu govern.
O aconseguirà una foto davant d'aquestes dues tones,
el que podria ajudar en el procés de successió.
Et vaig nomenar jo, Blake.
Sembla que potser has oblidat a qui li deus lleialtat.
No me n'oblido.
Me'n recordo.
Me'n recordo que no volia entrar en aquest món, el seu món.
És un món sense perill real, sense risc real,
on gent feble lluita pel poder sense cap responsabilitat.
Li dec lleialtat al meu equip.
El meu futur i el futur del meu equip
quedarà determinat pel que passi aquests pròxims dies.
Accepto aquest acord
perquè el meu equip pren uns nivells de perill i de risc
inimaginables per a vostè i el seu món.
El meu equip treballa amb honestedat i sacrifici
i sense més ambició
que aturar dues tones de drogues que arribarà a la nostra costa.
Tots estem abocats al final, secretari.
Però a alguns ens queda feina a fer.
- On són? - Al port de Harwich.
Agafen un ferri cap a Hamburg. Faran l'entrega allà.
Carter la portarà des d'allà.
Has d'esguerrar l'entrega sense que se n'adonin.
Llavors m'oferiré als turcs per acabar de portar-la jo.
Vols que operem a Alemanya sense cap ajuda?
Jo parlo força bé l'alemany.
Què vol dir "força bé"?
És de l'MI6?
Perdó?
L'ajudem a petició Intel·ligència
i parla un alemany excel·lent.
Per això… és de l'MI6?
No. Només soc una secretària.
BAIXA SAXÒNIA, ALEMANYA
Són ells?
Sí.
Intervinguem sense que se n'adonin.
Bon dia.
Els puc ajudar?
Bon dia. Certificat d'inspecció tècnica?
Què?
El certificat de l'autobús.
No l'entenc.
Hi ha algun problema?
Sí. Necessitem els documents de l'autobús.
- No parles alemany? - No, no el parlo, el coi d'alemany.
Volen els documents comercials del vehicle.
No sé com en diuen en anglès, aquí en diem TÜV.
No en tinc ni idea de què és.
No el puc ajudar, ho sento.
- Bona sort. - Molt bé. Gràcies.
Doncs mira.
Ho ha aconseguit.
Quina sorpresa veure't per aquí.
- Vull els meus calés. - Si els tingués, te'ls donaria.
Però els té el meu pare i és un home primari.
És més barat matar-te que pagar-te.
No és pel teu pare, és per tu.
Vull els diners per a una altra cosa. Un negoci d'importació.
Bons contactes, bon estoc i un propietari jugador.
Puc comprar-li-ho per quatre rals.
Ajuda'm amb els diners i pots entrar-hi com a soci.
Volies anar pel teu compte amb un negoci legal.
És la teva, tio.
Si hem de treballar plegats, company,
comencem ara.
- Què es pensava que feia? - Ha vist la policia. S'ha posat nerviós.
Ho havia de fer.
Per a tu és fàcil. No has enviat deu iaies a Alemanya.
Això no és productiu. Tenim un problema. Cal una solució.
Parlar a crits no és cap solució.
On són els meus diners, hòstia?
Té raó, Hakan. Li has de pagar.
Vens a veure'm així?
Vaig fer la feina. Paga'm.
Com ha entrat? Quina seguretat de merda.
- Parles així amb el Hakan? - Compte, collons!
Ho veieu?
No són joguines per fer el numeret.
Guardeu-les, posem-nos a treballar i el Guy pagarà el sostre.
Et donaré els teus diners.
Però no oblidaré com els has cobrat.
No.
No li donarem un penic.
Si porta la droga a Anglaterra, però,
li'n donarem el doble.
Què?
Vas dir que no podien ser turcs
i ara diem que no pots ser tu amb els viatges de iaies.
El coneixem. Sabem què pot fer.
És un professional
i ens cal un professional.
No.
Per què no?
No em deixaríeu fer-ho a la meva manera.
I quina seria la teva manera?
Duanes vigilarà el Canal.
Millor des d'Holanda pel mar del Nord. Aigües mogudes, menys controls.
Des d'allà a un punt tranquil que no coneixeu.
Aquesta és la confiança que us tinc.
I en vull el triple.
Espero que te'n recordis de qui soc.
Ets un paio vigilat per Duanes i el teu millor amic és un delator.
Vas amb aquest nano sortit del no-res
i les dues tones són a Alemanya.
- Com saps que és Duanes? - Què?
Com saps que és Duanes qui ens vigila?
Volem introduir droga a Anglaterra.
La funció de Duanes és impedir que entri droga a Anglaterra.
Si t'estan vigilant, la pregunta no és com és que sé que és Duanes,
sinó com collons pot ser que no sàpigues que és Duanes.
Si tinc la més petita sospita que estàs pensant a jugar-nos-la…
et mataré.
Ja, això ja m'ho imaginava.
El Mylonas es queda amb nosaltres.
Si perds la droga,
perds el Mylonas.
Fet.
Vinga,
ves a buscar-la, amic meu.
Adaptarem una embarcació dels guardacostes.
- Cal un vaixell de suport. - I la tripulació?
El Pete ha tornat de Malta. Creurà que ens en fotem.
Han decidit dissoldre'ns.
Podeu tancar caps per lligar.
Em responsabilitzaré de dir que això n'és un.
Però no podeu portar ningú més
ni demanar més favors.
El que s'hagi de fer ho heu de fer vosaltres sols.
És clar, nosaltres. Perquè som prescindibles.
De cap manera.
El secretari d'Interior sap com ens diem?
Si als seus caps no els importem gens, per què fem tot això?
- Perquè és la vostra feina. - Però no ho és, oi?
El meu contracte diu 9.000 lliures l'any i 21 dies de vacances.
Diria que no hi diu res de trets.
Silver Pits.
A uns 110 kilòmetres de Hull.
Les millors aigües de pesca al mar del Nord.
Quan jo era petit, a Hull hi havia la flota de bacallà més gran del món.
I el meu avi hi tenia un vaixell.
I el meu avi bevia molt.
Així que… sé portar un vaixell.
Posició actual. Latitud: 51 graus i 45 minuts al nord.
Longitud: dos graus i 31 minuts a l'est.
Recalada estimada:
a les 17:00. Canvi.
Més aviat a les 18:30, i no mantens el rumb, Donald.
Estic una mica oxidat.
Els guardacostes m'han passat la previsió meteorològica.
No l'he entès gaire,
però la part que he entès no era molt bona.
Concentrem-nos en trobar Holanda abans de preocupar-nos pel mal temps.
No té amics.
- Què? - La meva llegenda. No té amics.
M'ho crec.
És la meva excusa per com t'he tractat.
Fas el que has de fer per sobreviure.
Ho entenc.
Jo ho faig des de fa molt.
D'on ets?
De Battersea.
Jo vivia a l'altre costat del riu. A Sands End, al carrer Emerton.
Sí?
Millor no haver-nos conegut llavors. Era un nano amb molta ràbia.
Jo igual.
Hem madurat molt tots dos.
A veure, aquesta feina treu el pitjor de cadascú.
I el millor.
Sí.
ZELANDA, PAÏSOS BAIXOS
- Tot carregat, Aziz. - Molt bé.
L'adreça a Londres. Dos dies.
Si no hi vas, adeu al Mylonas.
I si arribem amb retard?
El mar no està gens fàcil.
Company, m'he esforçat molt per aconseguir això.
El Hakan ja volia desfer-se del Mylonas.
Després d'això, les coses seran diferents.
I tant.
Seran diferents.
Aquí el pesquer Alba Spirit. Em reps? Canvi.
Alt i clar. Endavant, Alba Spirit. Canvi.
Hem perdut el rumb. Molt males condicions.
Pots indicar la vostra posició?
A unes 40 milles nàutiques a l'est de Deben Point.
No pot ser.
Perdem visibilitat. Parla amb els guardacostes.
- Els caldrà la posició. - Hola?
- Ara et sento. Hi pots tornar? - Hola?
- El buc s'ha inundat! - Don!
- Don, em rebeu? - Què fem, ara, Don?
Don, em pots tornar a dir la posició, si us plau?
- Si us plau! Don! - Als bots salvavides!
- De moment res, senyor. - Gràcies.
He de repassar les coordenades. Potser els hi he passat malament.
Fan la seva feina.
És el que fem.
Protegim la frontera.
Quan van mal dades,
acceptem el perill i ens hi endinsem igualment.
Fan la seva feina.
I els hi he enviat jo.
És responsabilitat meva. De ningú més.
Per descomptat, teva no.
Els trobaran?
És clar que sí.
Si ens morim, la gent sabrà què fèiem?
No.
Fem aquesta feina amb tot el perill que implica.
Si ens morim fent-la,
ningú sabrà mai que la vam fer?
Fa dotze anys,
vaig treballar infiltrat per a la Policia de Manchester.
Ultres de futbol. Bufar i fer ampolles.
M'hi vaig infiltrar, era de la banda i la vaig desmantellar.
Dos anys després, la meva filla volia anar a la platja
i vam anar a Blackpool.
Era festa i allò era ple de gom a gom.
Ni el vaig veure,
al que ho va fer.
Simplement…
em va apunyalar per l'esquena mentre feia cua per a un gelat.
Va tocar una artèria i…
Una mica més i moro dessagnat al moment.
Davant de la meva filla.
Era a l'hospital quan vaig rebre els papers del divorci.
Això no és una feina. És permanent.
Tota la vida haureu de mirar de cua d'ull.
Quan cregueu que ha passat el perill, t'adones que és permanent perquè…
el perill no se'n va mai.
I les llegendes no moren mai.
Sembla que tens raó.
Aquí el HMCC Vigilance, dels Guardacostes Reials. Canvi.
Endavant. Canvi.
Tenim algú que vol parlar amb vosaltres.
Qui hi ha?
Hi som jo i el senyor Blake.
Perfecte. Una trucada menys.
Molt bé. Necessitaré una furgoneta i un equip armat.
Oblideu-vos d'Interior. Policia Metropolitana.
Entenc que sou tots vius, Don?
Sí. A veure,
no els he comptat, però crec que són tots aquí,
i l'Erin l'ha encertat amb les coordenades, senyor,
o sigui que la pot culpar pel nostre rescat.
Tenim la mercaderia i l'entrega és demà a Londres.
Ara…
només cal rematar-ho.
Hem vist res?
No. Ha d'haver-hi una entrada alternativa.
Han escollit aquest lloc i no sabem per què?
T'has de concentrar.
Tu entra-hi, fes que parlin al micròfon i surt.
Facilíssim.
Res d'això ha sigut fàcil.
No portaré el receptor. Es veu massa.
- No et podrem dir què passa fora. - No crec que el problema sigui fora.
Escolta. Ja hi som. Això és el final.
Per a tu i per a ell.
Així que posa tota la carn a la graella, perquè, passi el que passi,
ell s'hi quedarà.
Només et demano que tu sí que en surtis.
Espero que tingueu un pla.
Heu importat dues tones de cavall.
Si no teniu un pla, ens cauran vint anys a tots.
No et preocupis pel nostre pla.
Però val més que hi siguin les dues tones.
Si no, et trobaré.
No podeu vendre-la pura. Els matareu.
Tranquil. La tallarem.
Opi feble per a gent feble.
Paga-li.
Ben fet, company.
Podeu quedar-vos la furgoneta. A ell, me l'emporto.
D'acord.
Sortim primer nosaltres i després vosaltres.
- Què passa ara? - Vine.
- Terrat. - Surten pel terrat.
Ben fet, amic meu.
S'ha acabat.
Ens mataran.
Ara!
M'alegro de veure't.
Pesa poc.
- No t'apropis. - I una merda. On són els diners?
- L'has sentit. Enrere. - Tranquil, són negocis.
Compta'ls. Digues-me que no falta res.
- Enrere, collons! - Tranquils. Això és normal.
Última oportunitat.
Policia armada! No us mogueu!
Quiets! No us mogueu!
No us mogueu!
Me l'emporto jo.
Deixa'm, malparit! No em veus caminar?
Què us vaig dir? Sou una colla d'aficionats, collons!
Hòstia!
De què coi rius, tu?
Tu.
Jo.
No em tornis a trucar mai, amic meu.
Ets massa perillós per a mi.
Si et torno a trucar alguna vegada,
serà que les coses van molt mal dades.
Necessito recer.
Recer.
És clar. Si us plau.
No te'n recordes de mi, Hakan?
Tranquil. Sé qui ets.
Ets un servidor de Déu.
Policia armada!
Digui?
El tenim.
En aquest cas, no tornaré.
On ets?
A reveure.
Papa! Vine, corre!
Ara vinc.
- Secretari! - Secretari!
Cap aquí, si us plau. Gràcies.
- Una mica cap enrere. - Més cap endavant.
Cap endavant. Així.
Acció!
No sereu sempre a l'ombra.
Una fita com aquesta,
una història com aquesta,
algun dia veurà la llum.
De moment, però,
us dono les gràcies.
La Gran Bretanya us dona les gràcies.
I espero que ens retrobem.
- Don, res a afegir? - És clar.
Els dies festius acumulats durant l'operació són d'aquest any.
Passeu les despeses de viatge abans del dia 28.
Si és de més de cinc lliures, amb rebut.
Tornareu a les vostres feines prèvies,
amb la possibilitat d'un ascens sis mesos abans del calendari oficial.
Tret d'això, torneu a la vida normal, sigui el que sigui.
Dilluns, a treballar.
Fins que ens tornin a necessitar.
Si ens tornen a necessitar.
Ah, i bona feina.
I que torneu a casa sans i estalvis.
Anem a fer un glop.
- Però ell no ve. - Ja m'ho semblava.
Me n'he d'anar a casa.
Però una altra vegada sí.
Espero que sí.
Ei.
Ens n'hem sortit.
Sí.
Ens n'hem sortit.
- Qui paga? - Creieu que podrem passar el rebut?
Ho has gaudit.
No sé de què parles.
Senyores i senyors,
sortim de Downing Street per última vegada
després d'onze anys i mig meravellosos,
i estem molt satisfets
de deixar el Regne Unit en molt millor estat
de com ens el vam trobar fa onze anys i mig.
Ha sigut un gran…
…tant,
i també vull donar-li les gràcies a tota la gent que…
S'ha acabat.
He tornat.
N'estàs segur?
Sí.
Soc jo.
Soc només jo.
Papa!
Als anys 90,
investigadors infiltrats de la Duana Reial
van ajudar les autoritats britàniques a confiscar més de dotze tones d'heroïna
amb un valor de més de mil milions de lliures.
Ho van fer amb una mínima part de la formació i els recursos
dels seus anàlegs internacionals
i sense que gairebé ningú sabés res de la seva feina.
Fins ara.
Subtítols: Adán Cassan