Bine ai venit acasă.
La naiba.
Poate i-am dat prea mult.
Traducerea și adaptarea Sugy Mury
Dacă ai putea părea mai puțin suspicios, ar fi grozav.
Nu sunt obișnuit să călătoresc cu infractori căutați.
Tu ești cel care a insistat să vii cu mine.
Bună, sunt eu.
Este Kayla.
Pilotul a spus că ai aterizat.
Avionul se întoarce odată ce este realimentat,
deci sper să mă pot alătura când pot. Sună-mă.
- Nu ai de gând să o suni înapoi? - Nu.
Femeia ne-a dus în Spania cu avionul ei privat.
Avionul privat al tatălui ei.
Situația asta e deja destul de prostească.
Păi, aceasta este fie ideea lui Cyrus despre acoperire,
sau se joacă cu mine.
Cine e Cyrus?
Ce sunt acelea?
Explozibili.
Mic, dar, eficient.
Ți-a făcut o casetă.
„Februarie 1999.”
Nu credeam că oamenii mai fac chestiile astea.
Pare a fi un bun prieten. Să facă toate astea pentru tine.
„Coleg” ar fi mai corect.
Face parte din acoperire?
Nu, sigur face mișto de mine.
Ai auzit ceva?
Nicio veste nu e o veste bună, cred. Asta se spune, nu?
Păi, așa pare pentru tine.
Scuză-mă?
Ezra Cross, ești șeful interimar al CGM.
Chiar a vorbit serios.
Da, deci ca să începem, sora ta e fermă
cu privire la un comunicat de presă pe care vrea să-l publice.
E o afacere pe care tatăl tău a vrut să o țină privată.
Da. Da, sigur.
Asta nu se va întâmpla.
Ce...?
- Salut. - Cum...?
Ia-o ușor. Ia-o ușor.
Poftim.
Ia niște... ia niște apă.
Gata!
Gata, ușor... ușor.
E de ajuns. E de ajuns.
Unde sunt?
Acasă.
Scuze?! Ce vrei... ce vrei să spui cu "acasă"?
Ești în Spania. În prima casă în care ai locuit vreodată.
Bine, doar... spune-mi doar, ce se întâmplă?
Ți-ai petrecut toată viața înconjurat de oameni care te-au mințit.
Julie.
Logodnica ta.
Acum douăzeci și nouă de ani, familia ei a ordonat uciderea tatălui tău.
Scuze, ce?
E timpul pentru adevăr.
Și în seara asta, voi face ca totul să fie din nou corect.
Toată viața mea s-a schimbat ultima dată când am intrat în casa aceea.
Înainte, era atât direct.
A fost doar... simplu.
De atunci nu mi-am permis să mă mai gândesc la asta.
Cine știe cum ar fi fost viața lui Edward dacă l-aș fi lăsat în pace.
Ea este gata și ne așteaptă.
Nu vom învăța nimic nou de aici.
Cum faci?
Cum ai reușit să faci munca asta și să continui?
Ce s-a întâmplat cu Damian...
ai făcut-o...
dintr-un motiv întemeiat.
Asta nu ajută.
Prima persoană pe care am...
ucis-o era în armată.
Încă mi-l amintesc foarte viu.
Și m-am gândit după aceea, știi, am crezut că va fi mai ușor,
că devine o rutină, dar...
nu devine.
Încă îi văd.
Pe fiecare în parte.
Cred că...
undeva pe parcurs, pur și simplu...
devine mai ușor de trăit cu asta.
Şi...
orice crezi tu că ești, Luka,
eu sunt mult mai al naibii de rea.
Nu spune asta.
Tot sângele, minciunile și acei...
acei oameni care au venit pe insulă...
E vina mea.
Și orice mi se întâmplă în casa aceea...
nu-mi pasă.
Trebuie doar să îndrept lucrurile.
Michael mi-a spus că sunt noul șef al CGM.
La naiba.
Da.
Felicitări.
Da, sunt onorat de sprijinul tău.
Stai puțin, dacă ești noul șef al CGM,
asta înseamnă că poți trimite gărzile de securitate ale lui tata să-l aducă pe Ed?
El e în Spania, dar... nu știu unde, în Spania.
Julie a fost foarte enervantă. Nu vrea să-mi spună nimic.
Vrei să folosesc resursele companiei ca să-l găsesc?
La fel cum ai folosit jetul.
Da, pentru că este în pericol real. Are nevoie de ajutor.
Îmi pare rău, dar te-au deranjat atât de mult resursele companiei
când ai trimis echipa de asasini după olandezul ăla?
Nu era o echipă. Doar o persoană.
Și n-am spus niciodată nu. Dar...
Michael a spus că plănuiești să publici un comunicat de presă.
- Unde te duci? - În Spania.
Cu primul zbor Ryanair care pleacă acolo, nu?
Ce altceva ar trebui să fac?
Lasă trecutul în trecut.
Și voi da tot ce are compania asta să-l găsesc pe Edward.
Bine, deci, oricine intră sau iese
sau măcar cât de cât se mișcă, anunță-mă prin radio.
Nu te mișca de aici.
Și, ia ăsta, pentru orice eventualitate.
În regulă.
La revedere, Luka.
Îmi pare rău.
Ai noroc că nu am un departament de resurse umane.
Acesta este biroul tatălui tău.
Sanctuarul său.
Jean-Luc și-a construit imperiul de aici.
Ce sunt toate chestiile astea?
Tot ce a fost el vreodată și toate bunurile sale de preț,
toate sunt aici.
Te rog.
Ia loc.
Ce vrei, mai exact, să spun?
Vreau să înțelegi
ce s-a întâmplat aici.
Ceea ce a făcut ea.
Acum douăzeci și nouă de ani, ea a intrat valsând în casa asta...
și ți-a ucis tatăl.
Minți.
Femeia căreia îi spui "Mamă", l-a ucis pe adevăratul tău tată.
Și știi că nu mint, pentru că știi ce fel de femeie este.
Și știi de ce e capabilă.
Glumești, la naiba.
În noaptea în care a intrat în casă,
tatăl tău tocmai se întorsese acasă dintr-o călătorie de afaceri și...
și eram sus, făcând dragoste,
și a fost magic.
Nu ai spus că ești mătușa mea?
A fost un iubit incredibil.
Mă apuca de gât cu ambele mâini și începea să-l strângă...
Bine. Bine, în regulă.
Știu că uneori adevărul e greu de auzit.
Nu, monologul tău despre sexul cu tatăl meu e greu de auzit.
După ce am făcut dragoste în noaptea aceea,
tatăl tău a venit aici să lucreze.
Și Julie l-a împușcat în timp ce stătea pe scaunul acela.
Am coborât să-i dau o băutură.
Cred că am surprins-o.
Nu cred că a crezut că mai era cineva în casă.
Pur și simplu nu am înțeles ce se întâmplă, până nu am văzut arma.
Și apoi totul s-a întunecat.
Trebuie să te fi auzit plângând.
Plângeai mereu.
Și apoi, ea te-a luat.
Semeni atât de mult cu tatăl tău.
Crezi?
De ce nu... De ce nu mi-ai spus pur și simplu...
că... tu ești mama mea?
Îmi pare atât de rău.
Habar n-ai cum e să ai o singură față, nenorocită
în memoria ta pentru atâta timp.
Dar arta, arta m-a salvat.
Desenându-l pe tatăl tău. Și pe tine...
și tot... tot ce s-a întâmplat.
Și tot ce mi-am dorit să se întâmple.
Așadar, iată-ne aici.
Și, într-un fel sau altul, povestea asta se va termina.
Nu-mi pot imagina cum trebuie să fi fost pentru tine.
Să-ți pierzi soțul, să mă pierzi pe mine, toate în aceeași noapte.
Acum, începi să înțelegi.
Dar chiar crezi că această nebunie psihopată...
va ajuta cu ceva?
Da, cred.
Cineva vine chiar înspre tine.
Edward e în subsol. Intru.
Ai grijă.
La naiba.
Ea crede că e atât de deșteaptă.
Miguel, ce se întâmplă?
Cineva să verifice camera de securitate.
Nu te-ai întrebat niciodată de ce voi doi nu semănați deloc?
Adică, deloc?
Bine, oprește-te. Oprește-te.
Am o durere de cap îngrozitoare acum,
și tirada ta egoistă nu mă ajută cu nimic la greața ce o am.
Egoistă?
Tot ce fac este să te educ, Edward.
Edward. Nici măcar nu este numele tău adevărat.
Numele tău real...
este Florent.
Florent?
Tatăl tău a făcut asta pentru tine, pentru botezul tău.
Raportează. Acum!
Tatăl tău a făcut totul pentru tine.
Banii ăia, Anvil Assets?
El a pus la cale asta când aveai abia o zi,
doar ca să fie sigur că va avea grijă de tine.
Julie trebuie să fi luat legătura cu avocații ca să te poată găsi.
Pun pariu că nu ți-a spus niciodată despre asta, nu-i așa?
Pentru că te-a mințit în fiecare zi a vieții tale.
Ce naiba se întâmplă în cemera de securitate!
O să verific.
Hei!
Nu-l împușca, idiot nenorocit.
Ți-am spus că am nevoie de amândoi vii, du-te!
Este totul în regulă?
Julie?
- Sunt eu. - La naiba.
Dumnezeule.
Bine. Pe aici.
Ești bine? Arăți groaznic.
Sunt bine.
Știu ce ai făcut.
Știu cine ești.
De fapt, nu e adevărat. Habar n-am cine naiba ești.
Ascultă, orice ți-a spus, putem vorbi despre asta, bine.
Dar nu dacă suntem amândoi morți. Trebuie să ne mișcăm.
L-ai împușcat pe tatăl meu! M-ai furat!
Serios? Acum?
Acum.
Bine. Nu te-am furat.
Damian mi-a trimis Chantaine. Un job.
Mi-a trimis planurile casei,
rotația gărzilor.
Singurul lucru pe care îl știam despre tatăl tău
era că era genul de bogat, a cărui bogăție, nu o obții fiind drăguț.
Am intrat, l-am împușcat.
Am verificat pulsul. Treaba era făcută.
Apoi... am auzit un zgomot.
Și m-am întors.
Și nici măcar nu am ezitat, pur și simplu... am împușcat-o.
Înțeleg.
Înțeleg de ce ai spus că ai prefera să mori înainte să-mi spui asta.
Nu i-am verificat pulsul, pentru că în acel moment,
am auzit un bebeluș plângând în camera alăturată.
Tu.
Și... am intrat.
Și tu erai acolo, complet singur, și a fost vina mea.
Și nu m-am gândit... nu m-am gândit bine la asta.
Eu doar...
știam doar că nu te puteam lăsa singur acolo.
Uite, nici măcar nu mi-am dorit copii.
Am fost... am fost însărcinată odată.
Cu mult timp în urmă. Și...
și am pierdut sarcina.
Și... la naiba, nu pot recunoaște asta, dar m-am simțit ușurată.
Nu pot să explic.
Știam doar că trebuie să te protejez.
Și, la naiba, dacă mai contează...
nu m-am iertat niciodată.
De ce crezi că m-am dus să trăiesc pe o insulă nenorocită
în mijlocul pustietății?
Să nu văd pe nimeni,
nici măcar pe tine, singura persoană...
Și îmi... îmi pare rău, eu...
îmi pare al naibii de rău.
Numele meu adevărat este Florent.
Futu-i.
Da.
Sunt francez.
Treizeci de ani, tocmai am aflat că sunt francez.
Păi, te concentrezi pe... pe franceză.
Doar... lasă-mă doar...
Uite... lasă-mă să te scot de aici, lasă-mă să te țin în siguranță,
și apoi... și apoi nu va trebui să mă mai vezi niciodată.
Păi, a fost pur și simplu adorabil.
Fețele voastre chiar acum!
Da...
uneori, te gândești atât de mult la ceva,
ți-o imaginezi de atâtea ori în mintea ta,
pur și simplu nu există nicio șansă ca realitatea
va fi la fel de bună ca ce ai în capul tău?
Dar asta e mult mai bine.
Bine.
Deci, care e planul tău acum, mai exact?
Sunt fiul tău, așa că știu că nu mă vei răni.
Nu chiar.
Ce!?
Nu ești al meu. Îmi pare rău.
Jean-Luc era cel care își dorea copii. Noi am plătit pentru o mamă surogat.
Fără obligații, fără întrebări.
Ți-a dat totul.
Nici măcar nu ți-aș schimba scutecul...
Sosesc mai mulți bărbați.
Julie, mă recepționezi?
Deci, nici ea nu e mama mea.
Ce naiba se întâmplă, de fapt?
În regulă. Asta ar trebui să ne ducă afară.
Hei, ești bine?
Da, eu... Doar că...
m-a drogat ca să ajung aici. Trebuie să fie din cauza asta. Sunt bine.
Bine.
- Ești gata? - Da.
Să mergem.
La naiba.
Mai este o altă poartă la intrarea principală.
Crezi că poți reuși?
Hai! Hai! Hai!
Bine. E prea riscant să treci de ei.
Și nu putem sări peste zidul ăla înapoi, nu cu tine în halul ăsta.
Da. Trebuie să existe o altă cale de ieșire.
- Bine, poarta principală. - Da.
- Ești bine? - Da. Da. Îmi va... îmi va trece.
Bine. Hai să mergem.
Bine.
Lasă-mă să ghicesc. Poarta principală?
Găsește-i!
Bine. Bine, nu avem altă opțiune.
- Va trebui să trecem pe lângă ei. - Cum?
Distragere.
Din nou, cum?
Ce-i aia?
Acum le spui să se retragă, sau ești moartă.
Salut, Julie. Mă bucur că ai putut veni.
Știi, nu trebuia să-mi arunci în aer nenorocitul de studiou.
Haide, Edward. Plecăm.
Acum ce?
Hei. Fă o mișcare care nu-mi place,
și primește un glonț în cap, bine?
Și știi ce înseamnă asta, nu ești plătit.
Acesta este... marele tău plan?
Intri rapid, împuști pe toată lumea,
și valsezi spre ieșire ca și cum nimic nu s-ar fi întâmplat?
Bănuiesc că unele lucruri nu se schimbă niciodată.
Simte-te liberă să te oprești din vorbit.
Ce mai faci acolo, Florent?
Nu-mi spune naibii așa.
A spus că l-ai drogat ca să-l aduci aici. Ce i-ai dat?
Ca să-l aduci aici? Puțină ketamină, nimic grav.
Dar nu asta îl îmbolnăvește, draga mea.
Ce vrei să spui?
Păi, ar fi trebuit să spun... "bolnav" nu e cuvântul potrivit.
Ar fi trebuit să spun, Florent moare, curvă.
Ce naiba faci aici?
Ce vrei să spui, ce fac eu aici?
Tu ești cel care mi-a spus unde era Ed!
Nu ca să zbori până aici...
Este bine?
Nu știu. Julie nu răspunde la radio.
Ce-i asta? Faci acum pe nenorocitul de Rambo?
Uite, nu voi aștepta să se întâmple asta.
Omul care mi-a distrus satul e acolo.
Tu stai aici.
Nu, spre deosebire de tine, eu îmi cunosc limitele.
Nu am venit singură.
Blufezi.
Am fost într-o nenorocită de comă, ani de zile.
Și când m-am trezit, nu puteam merge, nu puteam vorbi.
Dar știi ce m-a făcut mai bine?
Să mă gândesc la asta.
La ziua în care, în sfârșit, m-am răzbunat
pe nenorocita care mi-a omorât soțul.
Deci, chiar crezi că blufez, Julie?
Ce i-ai dat?
Caută pe Wikipedia la „aconitină”.
Aconitină?
Știi, am aflat dintr-un articol pe care l-ai scris...
„Puterea plantelor.”
Și iată-te, ești...
în sfârșit ești vegan, iar o plantă te omoară.
Adică, asta e ironie!
Deci, singura modalitate prin care îl putem ține pe Florent în viață aici...
suficient de mult timp pentru a ajunge la spital
este să îi fac o injecție cu atropină...
pe care o am în casă.
De ce l-ai otrăvi pe Edward?
Aici cobori arma.
Ca băieții tăi să...
poată să ne împuște acum. Nu, mulțumesc.
Futu-i, nici măcar nu avem nevoie de ei.
Hei, băieți, puteți... să vă duceți să păziți poarta?
Nu lăsați pe nimeni să intre sau să iasă, să vină aici să ne strice distracția, bine?
Ce vrei?
Chiar acum?
O țigară.
Da!
Doamne, mă distrez de minune!
Te distrezi?
Spune-mi doar ce vrei.
Nu vrei să ghicești?
Uite, îmi pare rău.
Bine, despre ce s-a întâmplat.
A fost doar un job.
Doar un job?
Jean-Luc nu era doar un job.
L-ai ucis.
Și mi-am plănuit răzbunarea timp de 29 de ani,
pentru că mi-ai luat totul... totul în noaptea aceea!
Chiar și... pe fiul tău. Sau nu este el fiul tău?
Știi ce? Îmi pare rău, nu pot ține pasul.
Sunt depășit numeric.
Toată lumea e moartă.
Am plecat de aici acum!
Ridică mâinile.
Sunt plătit doar ca să fiu aici.
Nu am niciun interes în jocul ăsta.
Pune arma jos!
Bine.
Nu mă recunoști, nu-i așa?
Insula.
Ai ucis fiecare persoană nevinovată din satul meu.
Doar ca să nu vorbească.
Când te uiți la mine...
acelea sunt fețele pe care ar trebui să le vezi.
Ascultă, ai ce-i trebuie lui Edward sau nu?
Nu avem timp pentru porcăria asta.
Bine, atunci, hai să trecem mai departe.
Îi voi da fiului tău fals antidotul de care are nevoie.
Imediat după ce îți trage un glonț în cap.
Cât de departe ai merge pentru persoana pe care o iubești?
Deci, care este planul acum?
Fluturi chestia aia spre mine toată noaptea?
Nici măcar nu sunt înarmat, bine?
E în regulă. E în regulă.
Împușc-o.
Împușc-o, mamă.
Avem nevoie de ea în viață.
Crezi că te omor și, dintr-o dată, ea o să mă vindece?
Nu ne-a dat niciun motiv să avem încredere în ea.
Tu ești singurul lucru care mi-a mai rămas din Jean-Luc pe lumea asta.
Nu te vreau mort, Florent.
Nu mă... nu mă numi așa.
Eu am început asta.
Bine.
Acum lasă-mă să termin.
E o psihopată, dar are dreptate.
O merit.
Știi că are dreptate, Florent.
Nu-mi spune așa.
Poate că te-a crescut ea, dar eu sunt victima aici.
Bine. A intrat în casa mea, l-a ucis pe tatăl tău.
Ea a început toată această nenorocită de tragedie greacă
doar pentru că era plătită.
Ea nu este eroina acestei povești.
E în regulă.
Așa, fără grabă.
Dumnezeule! Chiar mă bucur de asta.
Ne apropiem de răzbunare chiar acum, și e foc!
Haide!
Fă-o...
Haide.
Fă-o, Florent. Fă-o!
Ce-ai făcut?
I-am spus să nu mă mai numească așa.
Nu, nu, nu.
Ed...?
Kayla! L-a otrăvit. Are nevoie urgentă de ajutor.
Trebuie să-l ducem la spital chiar acum.
Doamne. Nu știu cât o să dureze pe drumurile astea.
Păi, e în regulă cu un elicopter?
Am venit imediat.
Îmi pare rău pentru pierderea ta.
Toxicologia a confirmat că a fost o supradoză fatală...
Lorazepam și oxicodonă.
Da, l-am văzut luând câteva lucruri.
Presupun că sunt pentru somn, suplimente sau alte rahaturi de genul ăsta.
Da, eu...
n-am știut niciodată că tatăl tău ia oxicodonă.
Tu ai... ai luat, nu-i așa?
Tata era foarte stresat. Probabil era confuz.
Deci asta s-a întâmplat.
Ce altceva ar putea fi?
Te las acum.
Ești aici!
Da, desigur, că sunt.
Cum?
Nu-ți face griji. E în regulă.
- Hei... - Hei. Intră.
Nu. Nu. El... el nu mă va vrea.
Despre ce vorbești? Ești mama lui, intră...
Nu, e... e în regulă. Îi este mai bine cu tine.
Doar... spune-mi că e bine, da?
Da, sigur, desigur.
Nu încerca să mă faci să mă simt mai bine.
Nu aveam de gând să o fac.
Probabil ar fi trebuit să-i spunem lui Ezra.
să îl forțăm și să facă public adevărul.
Nu știu. Poate că unele secrete e mai bine să rămână îngropate.
Editorului tău i-ar plăcea să te audă spunând asta.
Și, dacă ai crede cu adevărat asta, atunci nu am fi aici, nu-i așa?
Cum crezi că ar fi ea?
Cine, mama ta?
Nu, Iepurașul de Paște.
Tatăl tău a fost cam nesuferit, așa că...
cred că trebuie să fie un fel de sfântă,
pentru că ai ieșit bine, așa că...
Doar bine?
Da. Păi... acceptabil, de fapt.
Tot te căsătorești cu mine, așa că glumesc pe seama ta.
Touché.
O să ne mai fac niște cafea.
Hei.
- Te superi dacă eu...? - Desigur, da.
Luka?
- Atât de nevoiaș. - Îți place.
Deci...
- dormi bine? - Da.
- Da. Chiar foarte bine.
Mi-am dat seama că nu prea am avut ocazia să vorbesc cu tine.
cât timp am fost pe barcă, cu Kayla prin preajmă.
Tu... nu trebuie să...
Păi, eu vreau.
Doar... am vrut doar să-ți mulțumesc
pentru că m-ai lăsat să vin.
Ai folosurile tale.
Niciodată nu știi cine ar putea avea dificultăți pe parcurs.
Da. Voi încerca să reduc asta la minimum.
- Da. Dacă ai putea, ar fi... - Da, voi încerca.
Crezi că ea chiar va fi acolo?
Mama ta.
Așa cred.
Păi, abia aștept să o întâlnesc.
Şi eu.
Sandalele tale sunt ca ale unui bărbat de 90 de ani.
Ce, un criminal plătit
care lucrează și în paralel pentru poliția modei.
- Cine ar fi știut? - De ce nu? Se plătește bine.
Cât ai fost plătită?
- Ce, pentru că am ucis oameni? - Da.
Tone de rahat afurisite.
Traducerea și adaptarea Sugy Mury