-Hei, alle sammen. -Hei.
Jane kommer straks. Laura kommer straks.
Jeg er full av koffein. Jobber du med plasseringene?
-Ja. Her. -Ja.
-Giancarlo kommer. -Ja, han tekstet oss.
Hvor skal du plassere ham?
Ved siden av Carine Roitfeld.
Det er Joel, Christine, Juergen, Dovile og Helena, så…
Kan vi plassere ham…
-Han sitter overfor. -Ok.
Med Carmen Kass. Med noen hyggelige folk.
EPISODE TRE SHOWDAG
Showdagen er alltid så kaotisk.
Jeg er bekymret for skjørtet. Jeg har ligget våken og tenkt på looken.
Modellen Felice skal gå med det, og hun er fantastisk.
Det er et gjennomsiktig skjørt.
Vi skulle lage et nytt, men vi hadde ikke tid.
-Var du her hele natten? -Ja.
DESIGNANSVARLIG
Vi var ferdige kl. 03.00 i natt. Tilbake klokken ni i morges.
Vi må sørge for at alt er klart.
-Ikke lyv. Det er stressende! -Jeg sa at det er stressende.
Showet er om seks, syv timer,
og vi nærmer oss.
-Vi nærmer oss. -Kommer.
Når du tar en kontrollfrik… Jeg kaller meg det, men på en fin måte.
Når du tar noen som liker å ha kontroll
og setter dem i en situasjon som er utenfor deres kontroll,
blir de veldig ukomfortable.
Store deler av livet mitt har vært utenfor min kontroll.
Mobbingen og senere
det som ble skrevet og sagt om meg.
Ses etterpå.
Det er så mye vi ikke kan kontrollere,
og på showdagen gjør det meg nervøs.
FIRE TIMER FØR SHOWET
Alt ser bedre og bedre ut. Alt faller på plass.
Vi snudde lysene så de ikke fylles med regnvann.
-Vi har gåsa. -Det ser fantastisk ut.
Det blir bra.
Fremvisningen går opp til taket. Alt ser bra ut.
Jeg er mer stresset for været nå enn på bryllupsdagen.
Ja. Det regnet på bryllupsdagen min, men det kan ikke regne i dag.
Dette er viktigere.
-Vi må la være å se oss rundt. -Jeg har fått forbud mot å sjekke været.
Når man går inn her,
får man en følelse av hvor omfattende ambisjonen din er.
Du har kommet langt. Jeg husker de intime presentasjonene i New York.
Hva er visjonen din?
Jeg har gjort dette i 17 år. Virksomheten har vært gjennom veldig mye.
Som et uavhengig merke har vi oppnådd noe jeg er veldig stolt av.
Tenk på alt det bra som kaldt vær fører med seg.
Huden deres vil være veldig stram. Og brystvortene harde.
Jeg håper Harper har med seg en kåpe eller jakke.
Det er et enormt press.
Dette må bli en suksess.
Dette betyr alt for meg.
Det er den jeg er.
Men det har vært litt av en reise.
Jeg mistet nesten alt.
Det var en mørk tid. Jeg gråt hver dag før jeg dro på jobb.
Jeg følte meg som en brannkonstabel.
La oss snakke om Beckham.
-De skaper overskrifter. -En annen type kongelig.
Det er ordlyden som er interessant her.
Ektemannen har reddet henne og firmaet. Kan du forklare?
Vi hadde flere titalls millioner i minus.
Jeg drar hjem til ektemannen min, men han er også forretningspartneren min.
Jeg snakket med ham om det. Jeg måtte det. Han hadde investert.
TAPER 4000 PUND DAGLIG
Og jeg hatet det virkelig.
Vi satt der og så på hva jeg hadde investert.
Den samtalen knuste hjertet mitt.
Victoria er en stolt kvinne.
Da vi møttes, var hun mye rikere enn meg.
Hun kjøpte vårt første hus i Hertfordshire,
kjent som Beckingham Palace.
Så da hun måtte komme til meg og si: "Vi og virksomheten trenger mer penger",
var det vanskelig for oss begge.
Jeg hadde ikke nok penger til å fortsette.
Til slutt sa jeg: "Dette kan ikke fortsette."
Alt var i ferd med å kollapse.
Jeg var i ferd med å miste firmaet.
Jeg trengte investeringer utenfra.
Jeg trengte noen til å hjelpe meg.
Victoria så ikke etter en partner som bare ville bidra med penger.
Hun trengte en partner som kjente bransjen, forsto drømmen hennes
og var i stand til å få det til å skje.
Da jeg sjekket virksomheten, snakket med folk,
snakket med folk utenfor bransjen,
innså jeg at det var en vanskelig situasjon.
Den var katastrofal.
MOTEFLOPP
Vi så på medieomtalen. Fryktelig.
De sa: "Dette er verdens verste virksomhet."
Så ser du på regnskapet og på tallene.
Tap. Har aldri tjent penger.
Jeg hadde aldri sett noe så vanskelig å fikse.
Da jeg møtte David Belhassen,
var drømmen min at han ville investere i virksomheten.
Men det er som å ha et enormt skip som har satt seil,
og så må du snu hele den pokkers greia.
Jeg visste ikke om han var klar for utfordringen.
Det var stressende. Jeg var desperat.
Ikke bare på grunn av pengene, men også alt annet han kunne bidra med.
Jeg investerer aldri i noe som ikke føles riktig.
Da vi hadde sett på tallene,
sa jeg: "Det skjer ikke. Glem det."
Jeg var helt knust,
fordi det hadde tatt så lang tid å komme dit.
Jeg skulle si til teamet: "Beklager, vi har bestemt oss for å la være."
Så gikk jeg ut med kona mi lørdag kveld,
og hun så fantastisk ut.
Jeg sa: "Hva har du på deg?"
"Victoria Beckham."
Jeg sa: "Kjøper du mye Victoria Beckham?"
Hun sa: "Masse. Jeg elsker det."
Da ble flammen tent. Det ble til en ild.
På mandag samlet jeg teamet og sa: "Vi må gjøre det.
Mislykkes vi, så mislykkes vi." Så vi signerte.
Jeg husker at hun var emosjonell.
Hun sa: "Jeg skal ikke skuffe deg."
Jeg var aldri redd for å jobbe hardt,
men ante ikke hvor vondt det ville gjøre.
TRE TIMER FØR SHOWET
-Du ser fantastisk ut. -Takk.
Du er så vakker. Er du fornøyd?
Håret og sminken er så fin. Dere ser nydelige ut.
-Kaldt. -Nydelig.
Når Victoria er i showmodus, er hun veldig fokusert.
-Hvor er hun? -Der borte.
Hun går gjennom kolleksjonen, lookene,
modellene, musikken.
Jeg har aldri sett henne oppkavet.
Dette var annerledes.
Jeg så at hun bare: "Ok, gå nå."
Jeg må fortelle dere noe.
-Felice falt av sykkelen. -Ok.
Dette er beinet hennes.
-Faen! -Og skjørtet hennes er gjennomsiktig.
-Det går bra med henne. -Gudskjelov.
Hvor langt er skjørtet? Dekker det kneet?
Jeg sa: "Ta på looken, så får vi se."
Kan vi ikke bare bytte looken hennes?
-Jeg vet ikke om den passer. -Vi kan finne en som ligner.
-Vi må tenke på det. -Lengden og sånt.
Jeg vil gjerne beholde skjørtet.
Skjørtet går hit, men det vil vises.
Vi må se på alternativene.
Vent litt.
-Skal vi prøve det på Felice og se? -Det er ikke her ennå.
Skal jeg forklare situasjonen for henne?
Så du vil ikke prøve med buksen?
Svart bukse og rosa topp?
Det er ikke bare en bukse. Den har korsett.
Den buksen er skikkelig fin.
-La oss… -Når vi setter…
Det er vanskelig å bytte en look i siste liten, for du har tenkt i en uke:
"Er det riktig look for jenta?"
Det går egentlig ikke an å bytte look rett før showet.
I stedet for skjørtet, har vi en bukse.
Vi må gjemme beina, for hun har et stort sår på kneet.
Ikke rart jeg drikker.
Det føles som vi føder trillinger.
Det fortsetter bare: "Én til! Det er fortsatt to igjen."
Om fem minutter har vi musikk.
Ikke den endelige, men nok til å starte øvingen.
Hvis vi ikke har musikken, får jeg bare synge.
-Jeg mener… -Seriøst…
-Jeg tror det går bra. -Jeg og Clément er de nye Sonny og Cher.
Jeg elsker det.
Vi venter bare på musikken.
Kan noen ta den? Jeg får posttraumatisk stressyndrom.
Ok. Greit.
-Det ordner seg. -Det går bra.
-Faen. Det har begynt å regne. -Nei.
Unnskyld meg.
-Jeg hørte at det regner. -Det begynte å regne nå.
Unnskyld meg.
Jeg vet ikke hva jeg skal si.
Herregud.
-Nei! -Det ordner seg.
Herregud, jeg takler det ikke!
Det er ikke produktivt om jeg får et anfall.
Det er overhodet ikke produktivt.
Vi har investert mye i showet. Innsats, talent, engasjement.
Det bøtter ned.
Jeg tror jeg må sette meg på et mørkt rom.
Dette er vel en spøk?
Det er en spøk.
Jeg antar at vi utsetter?
-Ja, vi må utsette. -Vi må det.
Vi kan ikke starte showet når det bøtter ned.
Nei.
Det er opp til deg hva du vil gjøre.
Hun kjenner utfordringen.
Hun vet at alt kan stoppe opp eller bli veldig vanskelig.
Da jeg ble partner med Victoria,
sto virksomheten i en utfordrende situasjon.
Jeg måtte vite
om hun var i stand til å akseptere det som måtte skje.
I årevis hadde hun folk som sa det hun ville høre.
Jeg husker at en av utgiftene var kontorplantene.
Fordi hun elsker planter. Det kostet 70 000 i året.
I tillegg var det noen som kom for å vanne plantene
for 15 000 i året.
Det er bare begynnelsen.
Jeg bestemte meg for å si sannheten uten å pakke den inn.
Jeg var usikker på reaksjonen.
Jeg sa: "Victoria, vi må endre på alt,
restrukturere virksomheten, og det blir smertefullt."
Hun lyttet. Da jeg var ferdig, satt hun der i stillhet.
Jeg tok det til meg.
Det var vanskelig å høre det.
Jeg hadde ikke studert business.
Jeg hadde underholdningsbakgrunn.
Vi var et underholdningsselskap
som aldri hadde jobbet med mote.
Jeg innså det ikke da,
men sløsingen var hinsides.
Jeg hadde 15 forskjellige typer fôr til innsiden av yttertøyet.
Folk trodde jeg var vant til det beste og til å få alt.
Rare ting, som å fly stoler fra den ene siden av verden til den andre.
Nå som jeg hører det, er jeg forferdet, men jeg lot det skje.
Jeg tror en del av problemet var at folk var veldig redde for å si nei.
Hvorfor det?
Jeg tror nok det skyldes makten.
Makten kjendiser har.
-Takk, Victoria. -Takk, Victoria.
Folk trodde at jeg ikke var vant til å få et nei.
Jeg rekker opp hånden og tar på meg ansvaret
for ting jeg har gjort som burde vært gjort annerledes.
Jeg hadde gjeld.
Det krevde store endringer.
Jeg innså at jeg hadde gått meg vill.
Et av de største problemene var at hennes DNA hadde bleknet.
Det var ikke lenger Victoria Beckham. Det var i ferd med å bli noe annet.
Jeg måtte få Victoria Beckham tilbake i Victoria Beckham.
En dag fikk jeg en idé.
Jeg ringte Juergen Teller
og sa: "Juergen, jeg vil gjenskape Marc Jacobs-kampanjen."
Jeg pleier ikke å gjenta meg selv. Jeg vil heller gjøre noe nytt.
Men det var litt spesielt siden det var hennes idé,
og det er hennes merke.
For ti år siden gjorde bildene narr av meg.
Jeg ville ta tilbake det imaget.
Jeg ville si noe med det bildet.
Hun tok kontrollen.
Folk forsto det. Det var gøy. Det var bokstavelig.
Hun var tilbake til å jobbe hardt med produktet,
med visjonen, hva alt handlet om.
Elegansen, glamouren.
Jeg begynte å ta utfordringen
og ledet virksomheten min,
og jeg ville gjøre mer.
Fantastisk.
-Utrolig. -Hei, Victoria.
Takk.
Jeg gikk tilbake til noe jeg kunne.
Jeg jobber hjemmefra. Her er det tekniske sminkespeilet.
Jeg vil bare vise dere klærne mine og sminken min.
Da starter vi.
Da jeg lanserte Beauty, visste jeg hva jeg ville skape.
Det føles som jeg har brukt halve livet i sminkestolen.
Jeg tar den tette enden
og tar den i den mørkere fargen.
Da jeg var med i Spice Girls, satt jeg i glamstolen hele tiden.
Noe folk forbandt med meg,
var smoky eye.
Jeg ville si: "Sånn gjør jeg det. Greier jeg det, greier du det."
Jeg bruker bare ett produkt til å lage smoky eye.
Det ene produktet…
Jeg stolte på magefølelsen.
Jeg lot folk se den ekte meg.
Beklager at filmingen ikke er ideell. Jeg er ikke flink til dette.
Jeg ventet for å se hvordan det ville bli mottatt.
Herregud.
Det var fantastisk.
Da Beauty ble en suksess, og jeg hadde noe som endelig fungerte…
Hyggelig å møte deg. Elsker håret ditt. Nydelig.
…fikk jeg tro på meg selv.
Men jeg visste at jeg måtte fortsette…
Tusen takk.
…fordi motevirksomheten slet fortsatt.
TO TIMER FØR SHOWET
Jeg er rådløs.
Jentene bruker to timer, tre timer, fire timer på hår og sminke.
De har høyhælte sko, de har på plagg som ikke kan bli våte,
og vi må få dem ut av huset og under taket.
I enhver virksomhet legger en entreprenør alt hen har
når det gjelder personlighet i virksomheten.
Suksess handler om utholdenhet.
Du må fortsette, du må stå på.
Hvis du ikke er i stand til å stå på uten stans,
vil du mislykkes.
Jeg har jobbet hardt for å fortjene min plass i bransjen.
Jeg vil ikke miste alt jeg har bygd opp.
Faen heller. Vi skal ha dette showet, samme hva.
Vi starter øvingen. Gjør klar runwayen.
Ta på skoene og hold jentene i hånden ned trappen.
-Jeg kan holde… -Vi gjør det.
Noen skal holde dere i hånden
og følge dere ned så dere ikke glir.
Hvis dere ikke får en gjennomgang,
blir det vanskelig å holde timingen.
Det er ingen garanti for at det vil gå bra.
Det bekymrer meg, fordi jeg liker å ha kontroll.
Jeg prøver å la være å gi uttrykk for det, fordi da vil hele korthuset rase.
Det er utrolig hvor mye jobb det er å lage en skikkelig kolleksjon og et show.
Det er seks måneder med inspirasjonstavler, prøving, stoffvalg.
Folk ser om personen som designet klærne
elsket det og var entusiastisk,
eller om de ble designet av en forhandler og mangler sjel.
Victorias utvikling fra starten av
da hun hadde ideen: "Jeg vil skape et merke",
til det første showet i New York…
…til nå.
Jeg har aldri sett Victoria gjøre noe så stort.
På reisen til en kreativ person
vil alle avgjørelser du tar, gjøre deg til den du er.
I de fem årene jeg jobbet med Victoria, var jobben min:
"La oss gi næring til røttene, så du kan vokse."
Hvis hun vil bli motedesigner,
må hun være tro mot seg selv gjennom hele prosessen.
Jeg ville at hun skulle finne det. Å følge drømmen er å finne deg selv.
TRETTI MINUTTER FØR SHOWET
Så runwayen.
-Regner det fortsatt? -Nei, det stoppet.
-Skal vi stille opp jentene? -Ja.
Alle er ute i kulden. Vi må få i gang showet.
Går det bra? Er du sikker? Fryser du bare?
Ikke tenk på det.
Og jakken min.
-Det er som om du har løpt maraton. -Jeg vet ikke hvorfor jeg skjelver.
Vi setter deg i ovnen!
Jeg skal ta deg med til et rolig sted hvor du kan sitte før showet.
-I det andre slottet ved runwayen. -Har du mer enn ett slott, David?
Du tar med deg Anna. Greit. Vi ses snart.
Wow. Det ser ikke ut som dere er klare.
Vi i motepressen ser mange moteshow. Vi hadde vært på reise i en måned.
Da vi kom dit, var det vått og kaldt,
og vi så at det var mye igjen…
Skal det være oppholdsvær?
Victoria hadde et publikum som kanskje ikke var 100 % på hennes side.
Vi skal prøve å få folk til å sette seg. Ja, mellom der.
Kan vi få alle jentene klare? Innta posisjonen. Takk.
-Er Jasmine klar for… -Nei, hun får folk til å sette seg.
Vet du hvor jeg skal sitte?
Ja. Nei, jeg trenger noen fra Lucien Pagès.
Jeg vet sånn cirka, men jeg har ikke nummeret.
Dere er på den andre siden. Vi kan gå gjennom her.
Jasmine sier at folk ikke har satt seg.
Trenger vi mer tid? Jeg er med Victoria.
Mange har ikke satt seg.
Jasmine sier at vi må vente. Hun viser folk til plassene.
-Hvorfor? Er folk sene? -Ja, folk er sene.
Ok. Takk.
-Tiden går fra oss. -Still dem opp. Nå er jeg bekymret.
Du har rett. Det er riktig avgjørelse.
Beklager at det er kaldt og regner,
men dere ser nydelige ut.
Mange har jobbet veldig hardt
med plaggene i denne kolleksjonen dere har på.
Nå er det opp til dere.
Vi elsker hver og en av dere.
Tusen takk. Lykke til.
Da starter vi!
Kom igjen!
-Lykke til. -Lykke til.
-Glad i deg. -Lykke til.
Showet er så viktig.
Ikke bare for meg, men for hele teamet. Alle som har trodd på meg.
Jeg vil gjøre forretningspartnerne fornøyde.
Jeg vil at barna skal være stolte. Jeg vil at David skal være stolt.
Hadde han ikke trodd på meg, hadde jeg ikke hatt virksomheten.
Når jeg står ved rekken av jenter som venter på å gå ut,
vet ingen noe av det ovennevnte bedre enn meg.
-Den skulle ikke ha veske. -Hva?
-Apollines look. -Faen, beklager.
Den skulle ha vært fjernet. Unnskyld. Apolline skulle ikke hatt den vesken.
Det går bra.
-Wow. -Nydelig.
Wow.
Utrolig.
Jeg har alltid sagt til Victoria:
"Ikke se til venstre eller høyre. Vær deg selv."
Jeg tror det har bidratt til å gi henne suksess.
Den kvelden følte jeg at drømmen hennes ble oppfylt.
Det plasserte henne nøyaktig der hun vil være.
Fantastisk. Det er på et annet nivå.
-Utrolig. -Tusen takk.
Hun ga aldri opp, og endelig fungerer det.
Vi fikk virksomheten på rett kjøl, men det er bare en dråpe i havet.
Vi har fortsatt en stor jobb å gjøre.
Det var utrolig. Bra jobbet.
Da jeg begynte å legge grunnlaget for virksomheten, var jeg gravid med Cruz,
og det har tatt meg nesten 20 år å komme til dette punktet.
Nå kan jeg virkelig begynne å bygge.
Er ikke de blomstrende trærne fine?
Men har du hørt… Lytt til dem. Når du kommer dit, lytt til dem.
-Lytte til trærne? -Bare lytt.
Det du har gjort her, er utrolig.
Jeg gjorde det for dere.
Jeg gjorde det.
Jeg vet det.
Det er fantastisk.
-Er guttene der? -Hører du ikke at de sparker ball?
-Vent litt. -Jeg trodde ballen skulle treffe meg.
Vær så god.
Det er utrolig at noen ser en ball komme mot seg,
og så sier instinktet…
-Spark den. -…spark den. Mitt instinkt sier:
Plukk den opp eller dukk.
Ting har tatt en helomvending for deg.
Føler du deg ikke selvsikker nok til å lene deg tilbake og slappe av?
Du er så målbevisst, lidenskapelig og dedikert.
-På en god eller dårlig måte? -På en flott måte.
På en flott… Det gjør meg ganske emosjonell, fordi
du prøver alltid å vise hva du kan.
Hva hindrer deg i å si: "Jeg har oppnådd det"?
Jeg har brukt så mange år på å kjempe og bygge opp,
og nå føler jeg at jeg virkelig har en mulighet.
-Jeg vil ikke la den gå fra meg. -Hvem prøver du å bevise det for?
Mye av det er for deg.
Jeg har dårlig samvittighet
for alle gangene jeg måtte be deg om hjelp.
-Du trenger ikke å bevise noe for meg. -Nei, men jeg vil det selv.
Jeg vil det.
Da jeg så ansiktet ditt og barnas ansikter backstage etter forrige show…
Det var ikke første gang,
men akkurat da så jeg hvor stolte dere var av meg.
Ikke sant?
Du kunne laget et ostesmørbrød, og vi ville vært stolte av deg.
Jeg hadde ikke laget et godt ostesmørbrød.
Nei, du hadde ikke det.
Det spiller ingen rolle.
Nei, men det er fortsatt så mye jeg har lyst til å gjøre.
Jeg tror du prøver å bevise det for deg selv, ikke meg.
-Kanskje. -Du er veldig sta.
Du vil bevise for alle sammen at de tok feil av deg.
Ja, men suksess føles bra, jeg kan ikke si noe annet.
Jeg er stolt, og jeg skammer meg ikke over å si at jeg er ambisiøs,
og jeg har fortsatt mye jeg vil gjøre.
Nå er vi begge… Jeg er nesten 50. Du er 51.
-Men er du… -Vi er 101.
Vi ser ikke verst ut til å være 101.
Hva er det neste?
-En baby til? -Det er så…
En baby til? Herregud. Nei.
Vi har fortsatt mye vi vil gjøre.
-Så du stopper ikke ennå? -Jeg stopper ikke ennå.
God kveld, alle sammen.
Det er en glede å være her for å dele ut prisen for årets entreprenør.
-Skal jeg neie i starten? -Hvorfor? Er kongen i rommet?
-Hallo. -Hvordan var det? Hei.
Jeg skal si: "Takk til min fantastiske mann, David.
Jeg er evig takknemlig for vår vakre familie."
-Er det alt jeg får? -Det er alt.
Til en inspirerende kvinne som betyr alt for meg,
moren min, Victoria Beckham.
-Søtt. -Veldig søtt.
-Gråter du? -Nei.
-Jo, det gjør du. -Nei.
Nei! Ja!
-Det er ingenting der. -Hvorfor graver du i den da?
Jeg bare sjekket. Det er ingenting der.
-Jeg trodde det. -Det var slemt.
Jeg er stolt av deg. Du vil ikke kysse meg.
Nei, for jeg har nettopp brukt to timer på hår og sminke.
-Jeg vil ikke få selvbruning på jakken. -Det går bra.
Harper, vil du være med?
Hvorfor heter det Harper's Bazaar?
-Det er navnet. -Jeg trodde det var på grunn av meg.
For å dele ut prisen for årets entreprenør,
ta godt imot Harper Beckham.
Kan jeg gå?
Jeg er så nervøs.
Det er en glede å være her for å dele ut prisen for årets entreprenør.
Særlig siden det er skole i morgen. Jeg håper jeg slipper leksene.
Jeg er stolt av å presentere prisen for årets entreprenør
til en inspirerende kvinne som betyr alt for meg,
min utrolige mamma, Victoria Beckham.
Tekst: Mari Hegstad Rowland