PÁRIZS
Sziasztok!
Szia!
Jane mindjárt itt lesz, Lara is hamarosan megérkezik.
Rengeteg koffein folydogál az ereimben.
- Minden oké? - Te tervezed az ültetést?
- Igen. Itt van. - Jó. Oké.
- Giancarlo is eljöhet. - Igen, most írt.
Jó. Hová ülteted?
- Carine Roitfeld mellé. - Oké.
Joel, Christine, Juergen, Dovile és Helena, szóval…
Nem ültethetnénk…
- A másik oldalon ülne. - Oké.
- Carmen Kass-szal. - Oké.
A DIVATBEMUTATÓ NAPJA
A divatbemutató napján mindig nagy a felfordulás.
Aggódom a szoknya miatt.
Nem tudtam aludni, mert nyugtalanított az egész szett.
A ruhát Felice fogja viselni, ő egy elképesztő lány,
és a szoknya átlátszó.
Új szoknyát akartunk csinálni, de nem maradt rá idő.
- Egész éjjel itt voltál? - Azt kellett volna.
Maradnom kellett volna.
Ma hajnali három körül végeztünk.
Ma reggel kilencre jöttünk.
Ellenőrizzük, hogy minden kész lesz-e.
Ne hazudj! Ez stresszes!
Azt mondtam, stresszes.
A bemutató hat-hét óra múlva kezdődik,
és haladunk.
- Haladunk. - Jövök.
Ha egy irányításmániást…
Irányításmániás vagyok, jó értelemben.
Ha egy irányításmániást
olyan helyzetbe hoznak, amelyben nem tarthat mindent kézben,
nagyon kényelmetlenül érzi magát.
A legtöbb dolog az életemben nem rajtam múlt.
Az, hogy piszkáltak, aztán később az,
amit rólam írtak, amit rólam mondtak.
Később találkozunk!
Sok dolog van, amit nem tarthatunk kézben,
ez idegessé tesz a divatbemutató napján.
NÉGY ÓRA A DIVATBEMUTATÓIG
Most minden egyre jobban fest.
Mindenhol mindent megoldanak.
Lefordítottuk a gyertyákat, hogy a tartó ne teljen meg esővízzel.
- Ott van egy libánk. - Istenem, ez csodás!
Minden jól fog alakulni.
A vetítés elér a plafonig. Minden jól fest.
Ma jobban aggaszt az időjárás, mint az esküvőm napján.
Igen.
Az esküvőmön esett az eső, ma nem eshet.
Igen, ez fontosabb.
Ne nézzünk oda! Se jobbra, se balra!
Nem hagyják, hogy nézzem az előrejelzést.
Amikor besétáltam a helyszínre, éreztem, mennyire nagyok az ambícióid.
Hosszú utat jártál be.
Emlékszem, mikor szűk körben tartottál bemutatókat New Yorkban.
Mi jár a fejedben?
Ezt már 17 éve csinálom.
Az üzlet rengeteg mindenen ment keresztül.
Nagyon büszke vagyok arra, amit független márkaként elértünk.
Nézd a jó oldalát annak, hogy hideg van!
Nagyon feszes lesz a modellek bőre.
Megkeményedik a mellbimbójuk.
Remélem, Harper hozott kabátot. Vagy dzsekit.
Óriási a nyomás.
Sikerre kell vinnem a bemutatót.
Ez a vállalkozás a mindenem.
Ez vagyok én.
De pokoli út vezetett idáig.
Majdnem mindent elvesztettem.
Nagyon sötét időszak volt.
Mindennap sírtam, mielőtt munkába mentem,
mert mindig meg kellett oldanom valamit.
Beszéljünk Beckhamékről!
- Mindig a címlapon vannak, de… - Egyfajta királyi család.
Ebben a megfogalmazás az érdekes.
Hogy a férje mentette ki őt és az üzletét.
- Megmagyaráznád? - Ez…
Több tízmilliós mínuszban voltunk.
Igen, hazamegyek a férjemhez,
de ugyanakkor David az üzlettársam is.
Ezért beszéltem vele erről. Muszáj volt. Befektető volt.
A KÖZÉPPÁLYÁS MENTÉSE
VICTORIA BECKHAM DIVATBIRODALMÁT A FÉRJE, DAVID MENTETTE KI
Ezt utáltam. Gyűlöltem a helyzetet.
Ott ültünk, és azt néztük…
VICTORIA FÉRJE
…mennyit fektettem be.
Volt olyan pillanat, amikor megszakadt a szívem,
mert Victoria büszke nő.
Amikor megismertem, sokkal gazdagabb volt nálam.
Ő vette az első házunkat Hertfordshire-ben, a Beckingham-palotát.
Kénytelen volt azt mondani nekem:
„A cégnek pénzre van szüksége.”
Ez mindkettőnknek nehéz volt.
Mert már nem tudtam többet befektetni.
És végül azt mondtam: „Ez így nem folytatódhat.”
Kezdett minden összeomlani.
A csőd szélére került a cégem.
Új befektetőre volt szükségem.
Kellett valaki, aki segít.
Victoria nem olyan társat keresett, aki csak pénzt fektet be.
Olyan partnerre volt szüksége, aki ismeri az üzletet,
megérti az álmát,
és képes megvalósítani.
Elemeztem az üzletet, beszéltem az emberekkel,
olyanokkal is, akik másban utaztak,
és rájöttem, hogy nagyon nehéz helyzetben van.
Katasztrófa volt.
NYOLCMILLIÓ FONTOS BUKÁS
Elkezdtük figyelni a sajtót.
Szörnyű volt.
Azt írták, borzasztó helyzetben van a cég.
Megnéztem a könyvelést, a számokat.
Veszteség veszteség hátán.
Sosem volt nyeresége.
Sehol sem láttam ekkora bajt, amit ilyen nehéz helyrehozni.
Amikor megismertem David Belhassent,
tudtam, hogy minden vágyam, hogy befektessen a cégembe.
Olyan érzés volt, mintha egy nagy hajó útnak indult volna,
és meg kellett volna fordítanom az egész monstrumot.
És nem tudtam, hogy ő készen áll-e erre a kihívásra.
Ez nagyon kikészített, mert nagyon kétségbeesett voltam,
nemcsak a pénz miatt,
hanem minden más miatt is, amit hozzáadhat az üzlethez.
Sosem fektetek be semmibe, ha nem érzem helyesnek. Soha.
Miután megnéztük a könyvelést,
azt mondtam: „Ebbe nem vágunk bele.”
Összetört a szívem, vigasztalhatatlan voltam,
mert nagyon hosszú időbe telt eljutni eddig a pontig.
Készültem bejelenteni a csapatnak, hogy végül nem vágunk bele.
Egy szombat este elmentünk valahova a nejemmel,
és lenyűgözőnek találtam.
Megkérdeztem tőle, milyen ruha van rajta.
„Victoria Beckham.”
Mondom: „Sok Victoria Beckham ruhát veszel?”
Erre ő: „Rengeteget. Imádom. Csodálatos.”
Ekkor lobbant fel a láng. Tűz lett belőle.
Hétfőn bejelentettem a csapatnak, hogy belevágunk.
„Ha elbukunk, elbukunk.”
Szóval szerződést kötöttünk.
Victoria nagyon elérzékenyült.
Azt mondta: „Nem okozok csalódást.”
Sosem riadtam vissza a kemény munkától,
de fogalmam sem volt arról, milyen fájdalmas lesz.
HÁROM ÓRA A DIVATBEMUTATÓIG
- Csodásan nézel ki. - Köszönöm.
Gyönyörű vagy. Örülsz?
Szép a hajad és a sminked. Mindketten fantasztikusan néztek ki.
- Hideg van. - Csini.
Victoria divatbemutató módra kapcsolt, nyilván nagyon koncentrál.
- Hol van? - Balra, ott.
Ellenőrzi a kollekciót, a szetteket,
a modelleket, a zenét.
Sosem láttam őt ilyen idegesnek.
Ez az év más volt.
És láttam rajta, hogy azt szeretné, ha hagynánk kicsit.
Oké, híreim vannak.
- Felice elesett a motorjával. - Oké.
Így néz ki a lába.
- Baszki! - Az övé az átlátszó szoknya.
- De jól van. - Hála az égnek!
Milyen hosszú a szoknya? Takarja a térdet?
Kértem, hogy öltözzön fel, és megnézzük.
Miért nem változtatunk a szetten?
A méretek miatt. Kereshetünk egy hasonló modellt.
- Gondoljuk át! - Hosszúság, ilyesmi.
Szeretnék adni egy esélyt a szoknyának.
Idáig ér a szoknyája, de látszani fog.
Biztos látszik majd.
Nézzünk meg minden lehetőséget!
Egy pillanat!
Adjuk ezt Felice-re! Megnézzük, milyen.
Még nincs itt.
És ha elmagyarázom neki a helyzetet?
- És a fekete nadrág? - Fekete nadrág és rózsaszín felső?
Nem egyszerű fekete nadrág, testhez simul. Elképesztő az a nadrág.
- Akkor… - Amikor…
Nehéz az utolsó pillanatban változtatni,
mert előtte egész héten vívódtunk, hogy passzoljanak a szettek a lányokhoz.
Így szóba sem jöhet a szettváltás közvetlenül a bemutató előtt.
Szóval most szoknya helyett nadrágot vesz fel,
mert el kell takarnunk a csúnya sebet a térdén.
Egek, nem csoda, hogy iszom.
Mintha hármas ikreket szülnénk.
Folyamatosan jönnek. „És egy!” Aztán: „Ja, de még jön kettő.”
Öt perc múlva elég lesz a zene.
Nem az lesz a végleges lista, de elég lesz a próbára.
Ha nincs zene, nekem kell énekelnem.
- Hát ez… - Vagyis…
Komolyan…
Mindenki benne lesz.
Clémenttal mi leszünk az új Sonny & Cher.
Imádom az ötletet.
Oké, akkor a zene előzetes mixére várunk.
Elvenné ezt valaki? Poszttraumás stressz szindrómám van.
Oké. Jól van.
- Minden oké lesz. - Értem. Jó.
- Basszus, eleredt az eső. - Jaj, ne!
Oké. Elnézést!
- Hallom, eleredt az eső. - Most kezdett el esni.
Bocs, srácok.
Hűha!
Nem is tudom, mit mondjak.
Istenem!
Ne!
Minden rendben lesz.
Istenem, nem bírom!
Nem vezet sehova, ha kiakadok.
Abból semmi jó nem sül ki.
Rengeteget fektettünk ebbe a divatbemutatóba,
erőfeszítést, tehetséget, szenvedélyt.
Eléggé esik az eső.
Nem bírom. Le kell ülnöm, meg kell nyugodnom.
Ez csak vicc, nem?
Ez egy vicc.
Egy vicc.
Gondolom, elhalasztjuk.
Igen, el kell halasztanunk. Muszáj.
Nem kezdhetjük el, ha szemmel láthatóan zuhog.
Nem.
Victoria, te döntesz.
Tudja, mekkora kihívás ez.
Tudja, hogy a játék véget érhet, esetleg nagyon nehéz dolga lesz.
Amikor Victoria partnere lettem,
nagyon nehéz helyzetben volt a cég.
Látnom kellett,
hogy tényleg képes-e elfogadni azt, aminek történnie kell.
Éveken át azt mondták neki, amit hallani akart.
Az irodai növények is szerepeltek a kiadásai közt.
Imádja a növényeket.
Úgy évi 70 000 dollárba kerültek.
Volt egy embere, aki locsolta a növényeket
évi 15 000-ért.
És ez csak a kezdet.
CSENDET KÉREK
Elmentem hozzá, hogy elmondjam az igazat, a tényeket.
Nem tudtam, hogy fog reagálni.
Azt mondtam, mindenen változtatnunk kell,
átszervezésekre lesz szükség, és ez fájdalmas lesz.
Amikor befejeztem, csak hallgatott, volt egy kis csend.
Belenyugodtam.
Nehéz volt mindezt hallani.
Nem jártam üzleti képzésre.
A szórakoztatóiparból jöttem.
Szórakoztatóipari cég voltunk,
amely sosem működött a divat világában.
Akkor nem vettem észre,
de észbontó volt a pazarlás.
Tizenöt különböző bélésem volt a kabátokhoz.
Azt hitték, megszoktam, hogy mindent megkapok, és mindig a legjobbat.
Bizarr dolgokról van szó, székeket szállíttattam a világ másik végébe.
Most már elborzadok, ha ezt hallom.
De hagytam, hogy így legyen.
És szerintem a gond részben az volt, hogy féltek nekem nemet mondani.
Miért?
Azt hiszem,
a hatalom állhat a háttérben.
A hírességek hatalma.
- Köszönöm, Victoria. - Köszönöm.
Azt hitték, hogy számomra szokatlan, ha azt hallom, „nem”.
Elismerem, és felelősséget vállalok mindazért,
amit másképp kellett volna csinálnom.
És el voltam adósodva.
Sok mindenen változtatnom kellett.
Rájöttem, hogy letértem az utamról.
Az egyik nagy probléma az volt,
hogy a személyisége elhalványult a márkában.
Már nem Victoria Beckham volt.
Valami mássá kezdett válni.
Vissza kellett tennem Victoria Beckhamet a Victoria Beckhambe.
Aztán egy nap támadt egy ötletem.
Felhívtam Juergen Tellert,
azt mondtam neki: „Újra akarom alkotni a Marc Jacobs-kampányt.”
Általában nem ismétlem magam, inkább újba kezdek.
De ez különleges helyzet volt,
mert ő vetette fel, a saját márkájáról volt szó.
Amikor tíz évvel korábban fotózott, nevetség tárgya voltam.
De a magam javára akartam fordítani azt az imázst.
Mondani akartam valamit a képekkel.
Kézbe vette az irányítást. És az emberek szórakoztatónak találták.
Kezdett visszatérni, tökéletesítette a termékét,
alakot adott a víziójának, átadta a lényegét.
Az eleganciát, a csillogást.
Kezdtem felnőni a kihíváshoz,
az üzletem vezetéséhez,
és még többet akartam.
Fantasztikus volt.
- Csodás! - Szia, Victoria!
Köszönöm.
Visszatértem ahhoz, amit ismertem.
Ma itthonról dolgozom.
Itt van a sminktükröm.
Meg akartam osztani veletek,
hogy milyen sminket viselek mindennap.
Kezdjük, hölgyeim!
Amikor elindítottam a Beautyt, tudtam, mit akarok alkotni,
mert a fél életemet a sminkszékben töltöttem.
Erre a sűrű ecsetre
felviszem ezt a sötétebb színt.
Amikor a Spice Girlsben énekeltem, mondhatni, a sminkszékben éltem.
Az emberek hozzám társították
a füstös szemet.
Olyasmit akartam mondani: „Én így sminkelek. Ha nekem megy, nektek is.”
Csak egy terméket használok a füstös szem kialakításához.
Az pedig nem más…
Bíztam az ösztöneimben.
Hagytam, hogy lássák az igazi énemet.
Elnézést kell kérnem, mert ez a szög nem ideális.
Nem vagyok jó ebben.
Vártam, hogy mi lesz a reakció.
Istenem!
És hihetetlen volt.
A Beauty sikert aratott,
volt valami, ami végre működött.
Jó volt találkozni. Nagyon szép a hajad. Gyönyörű.
Ez segített, hogy higgyek önmagamban.
De tudtam, hogy folytatnom kell az utat…
Köszönöm szépen!
Mert a divatcégem még mindig bajban volt.
KÉT ÓRA A DIVATBEMUTATÓIG
Mi legyen?
A lányok két-három-négy órát töltöttek a fodrászokkal és sminkesekkel.
Magas sarkú cipőt viselnek,
és olyan ruhákat, amik nem lehetnek vizesek,
és ki kell hoznunk őket az épületből a fedett részre.
Bármilyen üzletről is van szó, a vállalkozó az egész lényét beleadja.
Tudják, hogy a siker titka a kitartás.
Tovább kell menni, haladni kell.
Ha nincs meg valakiben, hogy kitartóan, megállás nélkül haladjon előre,
a kudarc garantált.
Keményen dolgoztam, hogy kiérdemeljem a helyem ebben az iparban,
és nem akarom elveszteni mindazt, amit felépítettem.
Bassza meg!
Mindegy, mi lesz, megtartjuk a bemutatót.
Emberek, kezdjük a próbát. Hagyjuk szabadon a kifutót!
Vegyék fel a cipőt, és valaki fogja a lányok kezét a lépcsőn!
- Majd én… - Gyerünk!
Lányok, valaki majd fogja a kezeteket,
lekísér a lépcsőn, hogy ne csússzatok el.
Félek, hogy ha nem próbáljuk el, nehéz lesz tartani magunkat a menetrendhez.
Nincs rá garancia, hogy minden rendben lesz.
Ez aggaszt, mert szeretek mindent kézben tartani.
De igyekszem nem kivetíteni,
mert különben az egész kártyavár összedől.
Hihetetlen, mennyi munka
összeállítani egy kollekciót és megszervezni egy bemutatót.
Hat hónap az inspirációs táblákkal, próbákkal és anyagválasztással.
És az emberek észreveszik, hogy az, aki az adott ruhadarabot tervezte,
szerette-e, imádta-e a darabot, lelkesedett-e érte,
vagy csak egy termékfelelős tervezte,
aki nem tette bele a lelkét.
Végignéztem Victoria fejlődését.
A márkaalapítás ötletétől az első New York-i bemutatóján át…
mostanáig.
Victoria még sosem rendezett ekkora bemutatót.
A kreatív emberek minden döntése meghatározza, hogy kik is valójában.
DIVATTERVEZŐ ÉS MENTOR
Az ötévnyi közös munkánk során az én dolgom az volt,
hogy tápláljam a gyökereit, hogy nőhessen.
Ha valaki divattervező akar lenni,
hűnek kell lennie önmagához a folyamat minden pillanatában.
Szurkoltam, hogy ezt el tudja érni,
mert ha az ember követi az álmait, megtalálja önmagát.
HARMINC PERC A DIVATBEMUTATÓIG
Most a kifutó.
Még mindig esik?
Nem, elállt.
- Sorakozzanak a lányok? - Igen.
Mindenki a hidegben vár. El kell kezdődnie a bemutatónak.
Jól vagy? Biztos?
Biztos? Csak fázol?
Ne aggódj!
- Ne aggódj! - Tessék, a kabátom.
- Mintha maratont futottál volna. - Nem tudom, miért remegek így.
Megvan az alufólia!
El akartalak vinni egy csendes helyre, ahol leülhetsz a bemutató előtt.
A másik kastélyba, a kifutó mellett van.
Több kastélyod is van?
Ja, hogy Annát viszed! Mindjárt találkozunk.
Rendben.
Hűha!
Mintha nem lenne minden kész.
Mi, divatsajtósok sok bemutatót látunk,
egy hónapja úton voltunk,
és amikor odaértünk, minden vizes volt, hideg volt,
és mind láttuk, hogy még sok a tennivaló…
Nem esik többet?
Victoriának olyan közönsége volt, amely nem állt teljesen az ő oldalán.
Megpróbáljuk leültetni az embereket.
Igen, arra.
Aki kész van, sorakozzon! Mindenki a helyére! Köszönöm.
- Jasmine készen áll? - Nem, nézd, mindenkit leültet.
Tudod, hol ülök?
- Igen, csak… - Persze.
Kéne valaki a Lucien Pagèstől.
Nagyjából tudom, de a pontos szám nincs meg.
Ti a másik oldalon ültök. Itt átvághatunk.
- Mi újság? - Az emberek nem ültek le.
- Kell még idő. - Még?
- Victoriával vagyok. Tudsz beszélni? - Még sokan állnak.
Jasmine azt mondja, várnunk kell, mert leülteti az embereket.
- Miért? Késtek? - Igen, és nagy nevek.
Oké. Köszönöm.
Kifutunk az időből, srácok.
Álljanak sorba! Most már aggódom.
Igen, igazad van. Ez a helyes döntés. Gyerünk!
Sajnálom, hogy hideg és esős idő van,
de gyönyörűek vagytok,
és sokan nagyon keményen dolgoztak ezeken a ruhákon, ezen a kollekción.
Most ti jöttök, lányok.
Szeretünk mindannyiótokat.
És köszönöm szépen. Sok sikert!
Gyerünk!
- Sok szerencsét! - Sok szerencsét!
Szeretlek.
Sok sikert!
Ez a bemutató nagyon fontos,
nemcsak nekem, hanem az egész csapatomnak is.
Mindazoknak, akik hittek bennem.
Azt akarom, hogy az üzleti partnereim elégedettek legyenek.
Szeretném büszkévé tenni a gyerekeimet. És Davidet.
Ha ő nem hitt volna bennem, már nem menne az üzlet.
Amikor a lányok felsorakozva várnak, hogy elindulhassanak,
mindezt senki sem tartja szem előtt nálam jobban.
- Ehhez nem kellett volna táska. - Mi?
- Apolline szettjéhez. - Basszus, sajnálom!
El kellett volna venni tőle. Sajnálom. A szettjéhez nem kellett táska.
Jól van.
- Hűha! - Gyönyörű.
Hűha!
Lenyűgöző.
Mindig mondtam Victoriának:
„Ne nézz balra! Ne nézz jobbra! Csak légy önmagad!”
És szerintem épp ez táplálta a sikerét.
Aznap este úgy éreztem, hogy valóra váltotta az álmait.
Úgy éreztem, elért pontosan oda, ahová el akart jutni.
Elképesztő. Tudod, szintet léptél.
- Hihetetlen. - Köszönöm.
Sosem adta fel, és ez végre meghozta a gyümölcsét.
Talpra állítottuk a céget.
De ez csak egy csepp a tengerben.
Még hosszú út áll előttünk.
Elképesztő. Szép volt!
Amikor elkezdtem letenni az üzlet alapjait,
terhes voltam Cruzzal,
majdnem 20 évbe telt eljutni idáig,
és most elkezdhetem az építkezést.
A COTSWOLDS VIDÉK
Milyen szépek ezek a virágzó fák!
De hallottad? Hallgasd őket! Ha odaérsz, hallgasd őket!
- A fákat? - Csak hallgasd!
Elképesztő, amit itt építettél.
Nektek építettem.
Komolyan.
Tudom.
Csodálatos.
És a fiúk?
Nem hallod őket? Rúgják a bőrt.
- Bocs, egy pillanat! - Azt hittem, felém jön a labda.
Szívesen.
Elképesztő, hogy valaki meglát egy felé repülő labdát,
és ösztönösen…
- Felé fut és belerúg. - …belerúg. Én ösztönösen…
Felveszed vagy lehajolsz.
Drasztikusan megváltoztak a dolgok.
Nem vagy elég magabiztos ahhoz, hogy csak hátradőlj, és pihenj?
Nagyon motivált vagy, szenvedélyes és elkötelezett.
- Jó vagy rossz értelemben? - Istenem, jó értelemben.
Ez nagyszerű… Én…
Ez számomra nagyon megindító, mert folyton bizonyítani akarsz.
Miért nem mondod, hogy „oké, sikerült”?
Mert annyi éven át küzdöttem és építgettem az üzletet,
hogy most, amikor adódott egy lehetőség,
nem akarom elszalasztani.
Kinek akarod ezt bizonyítani?
Talán nagyrészt neked.
Persze hogy rosszul érzem magam amiatt,
hogy olyan sokszor a segítségedre szorultam.
Nekem nem kell bizonyítanod.
Nem kell, de akarok.
Bizonyítani szeretnék.
Amikor láttam az arcodat és a gyerekekét a színfalak mögött a bemutató után,
nem most volt először ilyen, de számomra az csodás pillanat volt.
Láttam, milyen büszkék vagytok rám.
Tudod?
A sajtos-sonkás szendvicsedre is büszkék lennénk.
Legyünk őszinték, nem sikerülne túl jól.
Hát nem.
De ez nem számít.
Nem, de nem tudom, még sok mindent szeretnék csinálni.
Szerintem magadnak akarsz bizonyítani, nem nekem.
- Talán. - Makacs vagy.
Be akarod bizonyítani, hogy mindenki tévedett.
Igen, de sikert elérni
jó érzés, nem tagadom.
Büszke vagyok, nem szégyellem kimondani, hogy vannak ambícióim,
és még sok tervem.
Most mindketten… Na jó, én majdnem 50 éves vagyok, te 51.
- Istenem! David! - Van…
- De te… - Együtt 101 évesek vagyunk.
- Nem is nézünk ki rosszul. - De…
Most mi következik?
Mi következik?
- Még egy baba? - Olyan…
Még egy baba? Istenem! Nem.
Még sok tervünk van.
- Szóval még nem állsz le? - Még nem állok le.
Jó estét mindenkinek!
Örülök, hogy itt lehetek, és átadhatom az Év Vállalkozója díjat.
- Meghajoljak az elején? - Miért? Itt van a király?
- Szia! - Mi újság?
Szia!
Jó, ezt fogom mondani: „Köszönöm a csodálatos férjemnek, Davidnek,
örökké hálás leszek a gyönyörű családunkért.”
- Ennyi? - Csak ennyi.
Egy inspiráló nőnek, aki a mindenem, a csodás anyukámnak,
Victoria Beckhamnek.
- Nagyon cuki. - Cuki.
- Sírsz? - Nem.
- De igen. - Nem.
Ne! Igen!
- Szerintem nincs benne semmi. - Akkor miért nyomkodod?
Csak megnéztem. Nincs benne semmi.
- Azt hittem, van. - Ez nem volt szép.
- Nem volt szép. - Nem, tényleg.
Büszke vagyok rád. Tudom, hogy nem csókolsz meg.
Nem, mert két órát töltöttem a hajammal és a sminkemmel.
Nem akarom összekoszolni a zakómat.
Jól van.
Harper, idejössz?
Hé, hogyhogy Harper's Bazaar?
Ez a magazin neve.
Azt hittem, miattam.
Az Év Vállalkozója díj átadására
köszöntsük a színpadon Harper Beckhamet!
Mehetek?
Úgy izgulok!
Örülök, hogy itt lehetek, és átadhatom az Év Vállalkozója díjat.
Holnap lesz iskola,
remélem, nem kell megírnom a házit.
Ma este büszkén adom át az Év Vállalkozója díjat
egy inspiráló nőnek, aki a mindenem,
a csodás anyukámnak, Victoria Beckhamnek.
A feliratot fordította: Kertai Eszter Réka