PARIZ
Pozdrav svima.
Bok.
Jane bi trebala doći za minutu. Lara također.
Popila sam jako puno kofeina.
-Ti radiš raspored sjedenja? -Da. Evo.
-Da. Dobro. Giancarlo može doći. -Upravo je poslao poruku.
Dobro. Gdje ćeš ga posjesti?
-Pored Carine Roitfeld. -Dobro.
Tu su Joel, Christine, Juergen, Dovile i Helena, pa…
Možemo ga smjestiti…
-Bit će preko puta. -Dobro.
-S Carmen Kass. I još nekima. -Dobro.
TREĆA EPIZODA DAN REVIJE
Dan revije uvijek je kaotičan.
Brine me ta suknja.
Nisam spavala jer sam zabrinuta za cijeli taj look, da budem iskrena.
Odjeću nosi Felice koja je apsolutno nevjerojatna,
a riječ je o prozirnoj suknji.
Trebali smo napraviti još jednu, ali nismo stigli.
-Radila si cijelu noć? -Sigurno.
Završili smo oko tri ujutro.
Vratili smo se jutros u devet.
Provjeravamo je li sve kako treba.
Ne laži. Stresno je!
Rekao sam da je stresno.
Revija je za šest, sedam sati
i napredujemo.
-Stići ćemo. -Stižemo.
Kad netko opsjednut kontrolom…
Ja to jesam, ali na dobar način.
Kad osobu koja voli imati kontrolu
stavite u situaciju van njezine kontrole,
osjećat će se vrlo neugodno.
Toliko toga u mom životu bilo je van moje kontrole.
Maltretiranje, a kasnije
sve što je napisano ili rečeno o meni.
Vidimo se.
Toliko toga ne možemo kontrolirati,
a na dan revije to me čini nervoznom.
ČETIRI SATA DO REVIJE
Sad sve izgleda sve bolje i bolje.
Sve se rješava.
Preokrenuli smo svijeće da se ne napune vodom ako padne kiša.
-Imamo gusku. -Bože, izgleda sjajno.
Bit će dobro.
Videoprojekcija je pravilna i do stropa. Sve izgleda dobro.
Vrijeme me više brine sad nego na dan mog vjenčanja.
Da. Na mom je vjenčanju padala kiša. Danas ne smije.
Da, ovo je važnije.
Ne gledajmo uopće ni lijevo ni desno.
Tim mi je zabranio provjeravanje vremena.
Kad sam došao ovamo,
dobio sam osjećaj veličine tvoje ambicije.
Bio je to dug put.
Sjećam se kad si imala intimne revije u New Yorku.
O čemu razmišljaš?
Radim ovo već 17 godina.
Tvrtka je mnogo toga prošla.
Kao neovisni brend,
jako sam ponosna na ono što smo postigli.
Misli na pozitivne strane hladnog vremena.
Imat će zategnutu kožu, zar ne?
I čvrste bradavice.
Nadam se da je Harper ponijela kaput ili jaknu.
Pritisak je golem.
Ovo mora biti veliki uspjeh.
Ova mi je tvrtka sve.
Apsolutno me definira.
Ali bilo je to teško putovanje.
Gotovo sam sve izgubila.
Bilo je to mračno vrijeme.
Znala sam plakati prije posla svaki dan
jer sam se osjećala kao vatrogasac.
Razgovarajmo o Beckhamima.
-Stalno pune naslovnice. -Kao kraljevska obitelj.
U članku mi je zanimljiva konstrukcija
da ju je mužić izvukao, spasio joj tvrtku.
-Možeš li objasniti? -To je…
Bili smo u minusu desetke milijuna.
Da, idem kući mužu,
ali i svom poslovnom partneru.
Razgovarala bih s njim o tome.
Morala sam. Bio je uključen.
Mrzila sam to. Apsolutno sam to mrzila.
Sjedili smo zajedno i gledali koliko sam uložio.
Dio tog razgovora slomio mi je srce
jer je Victoria ponosna žena.
Kad smo se upoznali, bila je puno bogatija od mene.
Ona je kupila našu prvu kuću u Hertfordshireu
znanu kao Beckinghamska palača.
Kad mi je morala doći i reći:
„Trebamo još novca. Tvrtka treba više novca”,
bilo je to teško za oboje.
Jer nisam imao novca da nastavim s time.
Naposljetku sam rekao: „Ne možemo više ovako.”
Cijela se kuća rušila.
Gubila sam svoju tvrtku.
Trebalo mi je vanjsko ulaganje.
Trebala sam pomoć.
Victoria nije tražila partnera koji bi samo uložio novac.
Trebala je partnera koji je poznavao posao,
razumio njezin san
i bio ga sposoban ostvariti.
Kad sam pogledao tvrtku, razgovarao s ljudima izvan tvrtke,
shvatio sam da je situacija vrlo teška.
Katastrofalna.
Počeli smo gledati novine.
Grozno.
Pisali su da je to najgora tvrtka ikad.
Onda pogledate knjige i brojke.
Samo gubici.
Nikad nije zaradila.
Iskreno, bilo je to iznimno teško popraviti.
Kad sam upoznala Davida Belhassena, znala sam da želim
da uloži u moju tvrtku.
Ali to je bilo kao golemi brod koji je već isplovio,
a sad ga morate okrenuti.
Nisam znala je li spreman za taj izazov.
To mi je bilo jako stresno jer sam bila očajna,
ne samo zbog novca,
već i svega što mi on može donijeti.
Nikad ne ulažem u nešto što mi je sumnjivo. Ne radim to.
Kad smo zatvorili knjige,
rekao sam da nećemo to učiniti. Nipošto.
Srce mi je bilo slomljeno
jer mi je dugo trebalo da dođem do ove točke.
Trebao sam objaviti timu da smo odlučili odustati.
Onda sam izašao sa ženom u subotu navečer.
Izgledala je zapanjujuće.
Pitao sam je koja je to marka.
„Victoria Beckham.”
Pitao sam je kupuje li često njenu odjeću.
„Jako puno. Sviđa mi se. Nevjerojatna je.”
Plamen se upalio i proširio se u vatru.
U ponedjeljak sam okupio tim i rekao: „Moramo to učiniti. Makar ne uspjeli.”
I tako smo potpisali.
Sjećam se da je bila vrlo emotivna.
Rekla mi je da me neće iznevjeriti.
Nikad se nisam bojala naporno raditi,
ali nisam znala koliko će to biti bolno.
TRI SATA DO REVIJE
-Izgledaš sjajno. -Hvala.
Predivna si. Jesi li sretna?
Frizura i šminka jako su lijepe. Obje izgledate predivno.
-Hladno je. -Predivno.
Victoria je prije revije vrlo usredotočena.
-Gdje je ona? -Ondje lijevo.
Provjerava kolekciju, lookove,
modele, glazbu.
Nikad je nisam vidio uzvrpoljenu.
Ove je godine bilo drukčije.
Vidio sam da želi da odem.
Dobro, imam novosti.
-Felice je pala s bicikla. -Dobro.
Ovo je njezina noga.
-Koji vrag? -Nosi prozirnu suknju.
-Dobro je. -Hvala Bogu da je dobro.
Koliko je dugačka suknja? Pokriva li koljeno?
Neka je odjene pa ćemo vidjeti.
Zašto joj ne promijenimo look?
Ne znam hoće li pristajati.
Da pronađemo nekog sličnog?
-Razmislimo. -Zbog duljine.
Htjela bih zadržati tu suknju.
Suknja je do ovdje. Vidjet će se.
Sigurno će se vidjeti.
Razmotrimo sve mogućnosti.
Samo malo.
Pokušajmo s ovim, da vidimo kako izgleda.
Nije još ovdje.
Da joj možda objasnim situaciju?
Ne sviđaju ti se hlače, zar ne?
Crne hlače i ružičasti top?
Nisu samo crne hlače. Imaju korzet.
Te hlače su sjajne.
-Pokušajmo… -Kad stavimo…
Teško je mijenjati look u zadnji čas jer cijeli tjedan prije razmišljate
što je pravi look za koga.
Zapravo nije opcija mijenjati look prije revije.
Sad umjesto suknje imamo hlače
jer joj moramo sakriti noge. Ima ozlijeđeno koljeno.
Nije ni čudo što pijem.
Kao da rađamo jebene trojke.
Nema kraja. Jedno izađe, ali ostalo je još dvoje.
Za pet minuta imat ćemo dovoljno glazbe.
Nije konačna verzija, ali dovoljno za početak probe.
Ako nema glazbe, morat ću vam pjevati.
-To je potpuno… -Mislim…
Mislim, doslovno…
To će biti dobro.
Ja i Clément bit ćemo kao novi Sonny i Cher.
Sviđa mi se.
Dobro, samo čekamo grubi miks glazbe.
Može li netko uzeti ovo? Dobivam PTSP.
Dobro.
-Bit će sve u redu. -Dobro smo.
-Kvragu, počelo je kišiti. -O, ne.
Dobro. Oprostite.
-Čula sam da je počelo kišiti. -Počelo je kišiti.
Oprostite, ljudi.
Ajme.
Ne znam što da kažem.
Bože.
Ne!
Sve će dobro proći.
Bože, ne mogu to podnijeti!
Nije produktivno ako izgubim živce.
To uopće nije produktivno.
Mnogo je uloženo u ovu reviju.
Mnogo truda, talenta, strasti.
Kiša jako pada.
Ne mogu ovo podnijeti. Moram u mračnu sobu.
Ovo je šala, zar ne?
To je šala.
Šala.
Pretpostavljam da odgađamo?
-Moramo odgoditi. -Moramo.
Ne možemo imati reviju kad lijeva kao iz kabla.
Ne.
Victoria, na tebi je što želiš učiniti.
Zna kakav je izazov.
Zna da bi sve moglo stati ili da bi moglo biti jako teško.
Kad sam postao Victorijin partner,
tvrtka je bila u vrlo teškoj situaciji.
Morao sam saznati
je li doista sposobna prihvatiti ono što se mora dogoditi.
Ljudi su joj godinama govorili ono što je htjela čuti.
Jedan od troškova bile su uredske biljke.
Jer voli biljke.
To je stajalo 70 000 dolara godišnje.
Onda je netko dolazio zalijevati biljke
za 15 000 dolara godišnje.
A to je tek početak.
Otišao sam k njoj i odlučio reći joj golu istinu.
Nisam znao kako će reagirati.
Rekao sam: „Victoria, moramo sve promijeniti.
Restrukturirati poslovanje, a to će biti bolno.”
Ona je samo slušala i kad sam završio, šutjela je neko vrijeme.
Hrabro sam to podnijela.
Bilo je teško slušati te stvari.
Nisam studirala ekonomiju.
Došla sam iz svijeta zabave.
Bili smo tvrtka iz svijeta zabave
koja nikad nije radila u modi.
Tada to nisam shvaćala,
ali imali smo nevjerojatno mnogo otpada.
Imala sam 15 različitih podstava za jakne i kapute.
Ljudi su mislili da sam navikla dobiti najbolje i dobiti sve.
Bizarne stvari, kao slanje stolica s jedne strane svijeta na drugu.
Kad sad to čujem, zgrožena sam.
Ali ja sam to dopustila.
Mislim da je dio problema
bio što su se ljudi bojali reći mi „ne”.
Zašto?
Vjerojatno
zbog moći, ako ću biti iskrena.
Zbog moći slavnih.
-Hvala, Victoria. -Hvala, Victoria.
Ljudi su mislili da nisam navikla čuti „ne”.
Priznajem i preuzimam odgovornost
za stvari koje sam napravila, a koje sam trebala uraditi drukčije.
Bila sam u dugovima.
Mnogo sam toga morala promijeniti.
Shvatila sam da sam se izgubila.
Prepoznali smo veliki problem.
Njezina je suština blijedila u brendu.
To više nije bila Victoria Beckham.
Postajalo je nešto drugo.
Morala sam vratiti Victoriju Beckham natrag u brend.
Onda mi je jednoga dana nešto sinulo. Nazvala sam Juergena Tellera.
Rekla sam mu da želim rekreirati kampanju Marca Jacobsa.
Inače se ne ponavljam. Radije radim nešto novo.
Ali bilo je posebno jer je to bila njezina ideja
i njezina marka.
Kad me fotografirao prije deset godina, bila sam sprdnja.
Ali htjela sam prisvojiti tu sliku.
Htjela sam nešto reći tom fotografijom.
Preuzela je kontrolu.
Bilo je zabavno i lijepo, ali bilo je doslovno.
Bacila se na posao, promovirala proizvod,
svoju viziju, ono što ona jest.
Elegancija, glamur.
Napokon sam dorasla izazovu
da vodim svoju tvrtku
i htjela sam više.
Fantastično.
-Sjajno. -Bok, Victoria.
Hvala.
Vratila sam se nečemu što sam znala.
Zaista radim od kuće.
Imam ogledalo za šminkanje.
Želim podijeliti s vama
kakvu šminku nosim svaki dan.
Idemo, dame.
Kad sam lansirala Beauty, znala sam što želim stvoriti
jer sam provela pola života u stolici za šminkanje.
Uzimam kist
i koristit ću ovu tamniju boju.
Kad sam bila u Spice Girls, stalno su me uljepšavali.
Ljudi povezuju sa mnom
smokey eyes izgled.
Htjela sam pokazati
kako ja to radim. Ako mogu ja, možete i vi.
Koristim samo jedan proizvod da stvorim smokey eye.
Taj proizvod…
Vjerovala sam instinktu.
Dopustila sam ljudima da vide pravu mene.
Imajte na umu da ovo snimanje nije idealno.
Ne ide mi baš ovo.
Sjećam se čekanja da vidim kakva će biti reakcija.
O, Bože.
I bila je nevjerojatna.
Kad je Beauty postala uspješna,
kad sam imala nešto što je napokon upalilo…
Bilo mi je drago. Sjajna frizura. Predivno.
…počela sam vjerovati u sebe.
Ali znala sam da moram nastaviti…
Puno vam hvala.
…jer se modna tvrtka i dalje mučila.
DVA SATA DO REVIJE
Ne znam što učiniti.
Djevojke provedu dva do četiri sata na frizurama i šminkanju.
Nose visoke potpetice
i odjeću koja se ne smije smočiti.
Moraju doći iz kuće do natkrivenog dijela.
U svakom poslu, poduzetnik ulaže
najbolje od sebe u posao.
Znaju da se uspjeh temelji na ustrajnosti.
Morate stalno ići dalje.
Ako nemate to u sebi, tu neprestanu ustrajnost,
jedini ishod je neuspjeh.
Naporno sam radila da zaslužim svoje mjesto u ovoj industriji
i ne želim izgubiti sve što sam izgradila.
Jebeš ovo.
Održat ćemo reviju, bez obzira na sve.
Svi, počinjemo s probom. Raščistite pistu.
Neka obuju cipele i neka ih netko drži za ruku niz stube.
-Mogu držati… -Učinimo to.
Djevojke, netko će vas držati za ruku dok silazite stubama da se ne poskliznete.
Zabrinuta sam da bez probe
nećete moći poštovati tajming.
Nema jamstva da će sve biti u redu.
To me brine jer volim imati kontrolu.
Ali pokušavam ne davati to do znanja
jer će se inače cijela kuća od karata srušiti.
Nevjerojatna je količina posla
dizajnirati kolekciju i organizirati reviju.
To je šest mjeseci kreativnih ploča, proba, odabira tkanine.
Ljudi mogu vidjeti je li osoba koja je dizajnirala odjeću
uživala u tome, bila posvećena i uzbuđena,
ili je riječ o konfekciji
koja nema dušu.
Gledala sam Victorijin razvoj
od prvotne ideje za brend,
do prve revije u New Yorku…
sve do sad.
Nikad nije radila nešto ovako veliko.
Kod kreativnih osoba,
svaka odluka koju donesu definira ih.
U pet godina rada s Victorijom,
moj je posao bio
hraniti korijenje da bi mogla rasti.
Ako želi postati modna dizajnerica,
mora biti vjerna sebi u svakom trenutku procesa.
Htio sam da to pronađe
jer kad slijedite svoje snove, pokušavate pronaći sebe.
TRIDESET MINUTA DO REVIJE
Onda pista.
Još pada kiša?
Ne, prestala je.
-Hoćemo li postrojiti cure? -Da.
Svi su na hladnoći. Moramo krenuti s revijom.
Jesi li dobro? Jesi li sigurna?
Sigurno? Samo ti je hladno?
Bez brige.
-Ne brini se. -Uzmi moju jaknu.
-Kao da si istrčala maraton. -Ne znam zašto se toliko tresem.
Ogrnuli smo te folijom!
Imamo tiho i mirno mjesto gdje možete sjediti prije revije.
-U drugom dvorcu, uz pistu. -Imaš još dvoraca, Davide?
Vodiš Annu. Dobro. Vidimo se za minutu.
Dobro.
Opa.
Ne izgledate baš spremno.
U modnom tisku gledamo puno modnih revija.
Na putu smo mjesec dana,
a kad smo stigli ovamo, bilo je mokro i hladno
i svi smo mogli vidjeti da ih čeka još dug put.
Neće više padati kiša?
Victoria se suočila s publikom koja nije bila 100 % na njezinoj strani.
Pokušat ćemo posjesti ljude, ako možemo.
Ovdje između.
Mogu li djevojke stati u red? Molim vas, zauzmite položaj. Hvala.
-Je li Jasmine spremna… -Ne, pokazuje svima mjesta.
Kako mogu pronaći svoje mjesto?
-Da, trebam… -Naravno.
Trebam nekoga iz Luciena Pagèsa.
Znam otprilike, ali ne znam točan broj.
Vi ste na drugoj strani. Možemo proći ovuda.
-Kako ide? -Nisu svi na mjestima.
-Trebamo još vremena. -Još vremena?
-S Victorijom sam. -Mnoge još moramo posjesti.
Jasmine kaže da moramo pričekati jer još smješta uzvanike.
-Zašto? Kasne? -Da, kasne. Važni ljudi.
Dobro. Hvala.
Ponestaje nam vremena.
Poredajmo ih. Sad sam zabrinuta.
Da, imaš pravo. To je ispravna odluka. Idemo.
Žao mi je što je hladno i kišovito,
ali izgledate predivno
i mnogi su naporno radili
na ovoj odjeći i kolekciji koju nosite.
Sad je sve na vama.
Volimo sve do jedne.
Puno vam hvala. Sretno.
Idemo!
-Sretno. -Sretno.
Volim te.
Sretno.
Ova je revija jako važna,
ne samo za mene, nego za cijeli tim.
Za sve koji su vjerovali u mene.
Želim da moji poslovni partneri budu sretni.
Želim da se moja djeca ponose mnome. Želim da se David ponosi mnome.
Da nije vjerovao u mene, ne bih danas imala tvrtku.
Dok stojim uz konačni postav i djevojke čekaju da izađu,
nitko ne zna o svemu tome više od mene.
-Nije trebala imati torbu. -Što?
-Apolline. -Jebote, oprosti.
Nije je trebala nositi. Žao mi je. Apolline nije trebala imati tu torbu.
U redu je.
-Opa. -Predivno.
Opa.
Nevjerojatno.
Uvijek sam govorila Victoriji:
„Ne gledaj lijevo ni desno. Samo budi ono što jesi.”
Mislim da je to jako utjecalo na njezin uspjeh.
Osjećala sam da je te noći ostvarivala svoje snove.
Mislim da je bila točno ondje gdje želi biti.
Nevjerojatno. Znaš što? Druga razina.
-Nevjerojatno. -Puno hvala.
Nikad nije odustala i napokon je uspjela.
Preokrenuli smo posao.
Ali to je samo kap u moru.
Imamo još mnogo posla.
Bilo je nevjerojatno. Bravo.
Kad sam počela polagati temelje za tvrtku,
bila sam trudna s Cruzom.
Trebalo mi je gotovo 20 godina da dođem do ove točke
i sad se mogu početi razvijati.
Nisu li lijepa ova stabla u cvatu?
Jesi li čula…? Poslušaj ih. Kad stigneš, slušaj ih.
-Da slušam drveće? -Samo slušaj.
Nevjerojatno je što si izgradio.
Izgradio sam to za vas.
Jesam.
Znam.
Nevjerojatno je.
Dečki su tamo?
Ne čuješ kako napucavaju loptu?
-Samo trenutak. -Mislila sam da lopta ide na mene.
Nema na čemu.
Čudi me da netko vidi da lopta leti prema njemu
i ima instinkt…
-Da je udari. -Moj je instinkt…
Uzeti je ili sagnuti se.
Napravila si drastični preokret.
Imaš li sad dovoljno samopouzdanja da se jednostavno opustiš?
Jako si motivirana, strastvena i predana.
-Na dobar ili loš način? -Bože, na sjajan način.
Na sjajan… Ja…
Postanem jako emotivan
jer se uvijek trudiš dokazati se ljudima.
Što te sprječava da jednostavno kažeš da si uspjela?
Toliko sam se godina borila i gradila tvrtku
i sada osjećam da stvarno imam priliku.
Ne želim da mi promakne.
Kome se pokušavaš dokazati?
Možda ponajviše tebi.
Naravno da se osjećam loše
zbog vremena kad sam te morala moliti da mi pomogneš.
Ne moraš mi ništa dokazivati.
Ne, ali ja to želim.
Želim.
Kad sam vidjela tvoje lice i lica djece iza pozornice nakon zadnje revije,
nije bilo prvi put,
ali to je bio trenutak
kad sam vidjela koliko ste ponosni na mene.
Znaš?
Bili bismo ponosni na tebe i da napraviš sendvič sa sirom.
Iskreno, ne znam napraviti dobar sendvič sa sirom.
Istina.
Ali to nije bitno.
Ne, ali ne znam. Mnogo toga još želim učiniti.
Mislim da želiš dokazati sebi, a ne meni.
Možda.
Toliko tvrdoglavo želiš dokazati svima da su pogriješili.
Da, ali uspjeh…
Dobar je osjećaj, neću lagati.
Ponosna sam i ne sramim se reći da sam ambiciozna.
Mnogo toga još želim učiniti.
Sad smo oboje… Skoro mi je 50.
Ti imaš 51 godinu.
-Bože. -Jesi…
-Jesi li… -Zajedno imamo 101 godinu.
-Ne izgledamo loše za 101 godinu. -Ali…
Što je sljedeće?
-Još jedno dijete? -Toliko je…
Još jedno dijete? Moj Bože. Ne.
Želimo još mnogo toga učiniti.
-Još nećeš stati? -Neću stati.
Dobra večer svima.
Uzbuđena sam što ću dodijeliti nagradu za poduzetnika godine.
Da se naklonim na početku?
Zašto? Kralj je ovdje?
-Bok, sine. -Kako je bilo? Bok.
Dobro. Reći ću: „Hvala mom divnom suprugu, Davidu.
Vječno sam zahvalna za našu divnu obitelj.”
-To je sve? -To je sve.
Istinski inspirativnoj ženi koja mi znači sve,
mojoj divnoj mami, Victoriji Beckham.
-Slatko. -Jako slatko.
-Plačeš li? -Ne.
-Plačeš. -Ne.
Ne! Da!
-Mislim da nema ničega. -Zašto onda čeprkaš?
Samo provjeravam. Nema ničega.
-Mislila sam da ima. -To nije bilo lijepo.
Stvarno.
Ponosan sam na tebe. Znam da me nećeš poljubiti.
Ne, jer sam provela dva sata na frizuri i šminki.
Ne želim tvoj lažni ten na jakni.
U redu je.
Harper, hoćeš li se pridružiti?
Zašto se zove Harper's Bazaar?
-To je ime časopisa. -Mislila sam da je zbog mene.
Da uručimo nagradu za poduzetnika godine,
sa zadovoljstvom na pozornicu pozivamo Harper Beckham.
Da krenem?
Jako sam nervozna.
Uzbuđena sam što ću dodijeliti nagradu za poduzetnika godine.
Pogotovo jer sutra imam školu. Nadam se da mogu preskočiti zadaću.
S ponosom dodjeljujem nagradu za poduzetnika godine
istinski inspirativnoj ženi koja mi znači sve,
mojoj divnoj mami, Victoriji Beckham.
Prijevod titlova: Ivana Orešković