Překlad do CZ Jitoz
Co si přejete?
- Můžu dostat černou kávu? - Jistě.
Děkuji.
Tu knihu mám moc rád. Je to...
Dočetl jsem ji minulý týden. Je to neuvěřitelné. Je to...
Vážně, opravdu ji obdivuji. A...
Dobře.
Omlouvám se. Nemyslel jsem...
- Skutečně tu knihu obdivuji. - Co? Prosím?
Říkal jsem, že se nesnažím...
- Nesnažím se vás sbalit. Já... - Promiňte, co tím myslíte?
Vážně, opravdu tu knihu obdivuji.
Na tohle ucho neslyším.
- Jste hluchá? - Jo. Na tohle. Tady slyším.
Jo, tak...
Chcete začít znovu?
- Můžeme to zkusit znovu? Možná? - Chcete to zkusit...
- ... prostě znovu? - Jo. Zkuste to znovu.
- Tak jo. - Dobře.
"Byl jsem si naprosto jistý,
že jsem chycen do pasti, a že mě nahráváš
a že budu všudu na internetu,
ale teď už chápu, že jediné, co mě mohlo zachránit,
- byl druhý první dojem." - Jo. Vtipné. Skvělé.
- Začnu tím a pak přejdu k prvnímu rande.
- Dobře. - Co říkáš na ten závěr?
- Závěr čeho? - Knihy. Právě jsem ji dočetla.
Nevím, mám pocit,
že jsem to nepochopila. Jako by mi něco scházelo.
Vím, co tím myslíš. Myslím... Vlastně ani já ne.
Protože umřela? Je to...
Myslíš, že to tak bylo?
Myslím, že jo. Myslím, že jo.
Jen to nedává žádný smysl.
- Nedává? - Ne.
Vzpomínáš si na to s tím zrcadlem?
Počkej, jaké zrcadlo?
Ta scéna na konci se zrcadlem.
Myslel jsem, že to byla spíš metafora na...
Jen jsem si neuvědomil, že to bylo ve smyslu,
že to zrcadlo bylo... Že zrcadlo bylo...
Ani nevím... Ani nevím, jak to chápat.
Knihu jsem nečetl. A... jo.
- Co? - Byl jsem tak ohromen,
když jsem tě uviděl,
a chtěl jsem si s tebou promluvit.
A nic jiného mě nenapadlo, tak...
To je ujetý.
- Omlouvám se. Nechtěl jsem... - Ujetý podivínek.
Ujetý britský podivínek.
Jo?
Promiň. Neuvědomil jsem si, že jsi v tom pokračoval dál.
Jistě, co jsem měl dělat?
Co si tak přečíst tu knihu?
Na první rande? Nevím. To je divnější, ne?
V čem divnější?
Nevím. Prostě mi to přijde divnější.
Dobře. Nesouhlasím, ale pokračuj.
Chtěl bych se zmínit o jejím smíchu.
Víš, je to tak trochu...
Velmi roztomilé, ale zároveň tak trochu...
- Až odpudivé. - Jo. - Dobře.
A tak, když se zasměje, můžu říct: "A je to tady!"
Ano, řekl jsem: "Když všichni vědí, že je hajzl,
"tak proč vůbec děláme retrospektivu?"
Je to neuvěřitelně nezodpovědné.
Nikoho to nezajímá, dokud není pozdě.
A pak se to obrátí proti mně...
Emmo, mluvím vážně. Není to vtipné.
Není, souhlasím. Tohle není vůbec vtipné.
Je to velmi vážné.
Směješ se.
"Líbí se mi, že vždy najdeš způsob,
"jak změnit drama v komedii."
A pak...
- Nevím. - Co?
Trochu bych se chtěl zmínit o...
- Ne. - Ne?
Proč chceš mluvit o šukání před svou rodinou?
Nebo před její?
Nechci to říkat přímo. Chci jen nějakou narážku,
protože si myslím, že jsme vždycky měli takovou
neuvěřitelnou chemii, která je prostě...
Jasně, udělej to.
To přesně udělej.
- Ano? - Dobře, co kdybych řekl...
Nemravná.
- Nebo smyslná. - Tuhle část úplně přeskoč.
Co, rovnou přejít k pláči?
Je to poprvé, co to říkám nahlas,
mám tak pocit, že v ten den to zvládnu.
Možná začni s něčím vtipným, aby ses hned nerozbrečela.
Ale je to milé. Je to rozkošné.
Jo, ale chceš vypadat dobře. Když brečíš, vypadáš ošklivě.
- Co? - Ty přímo ne, ženy obecně.
A co vaše první setkání? Nebyla to vtipná historka?
Tu knihu mám rád. Jen...
Ne, to nemůže říct.
Proč ne?
Jaký příběh chceš vyprávět?
- Myslíš v proslovu? - Jo.
Počkej a uvidíš.
Ne, ne. Abychom neříkali stejné věci.
Použiješ naše první setkání?
Ano.
A co první rande?
- Jistě, samozřejmě. - Sakra!
Nemusíš mít proslov.
První pusa?
Počkej, tak tam můžeš kdykoliv jít?
Jo, dělám to pořád.
Sem vodíš všechny holky?
Jo.
Ne, jen když pracuji přesčas.
Jo, když pracuješ přesčas.
Jistě.
Tohle je jako
dětský sen, vplížit se v noci do obchoďáku nebo do knihovny.
Tvé sny se brzy vyplní.
Páni.
Nefunguje to?
Počkej, uvěznil tě?
Nebylo to naplánované, Rachel.
A co tenkrát, když sis myslela, že máš...
Kdo to byl?
Jen Charlie. Zapomněla jsem peněženku.
Kdo je Charlie?
Asi můj přítel.
Jsi v pořádku?
Jo. Jsem v pohodě.
Nevím. Můžete prostě... Říká, že je to na hrudi...
Je to srdce. Její srdce je...
Tak co to bylo?
Byly to jen pocity.
- Pocity? Co tím myslíš? - Jo.
Jako intenzivní motýli. Že jo?
To chápu, ale nebylo to tvé poprvé.
Nevím.
- Říkáš, že je Charlie tvá první... - Láska. Jo.
První láska, nebo první zabouchnutí?
Myslím, že obojí.
- Co, je to šílené? - Ve třiceti?
Teda, bylo mi 28, když jsme se poznali.
Přesto!
Nevím. Dřív jsem byla ošklivá.
Ale no tak!
Nevyšiluj,
ale je tam velký pavouk,
který ti leze po zádech a je téměř ve vlasech.
Jen nepanikař.
Nic?
Ne.
- Ne. - Musíš to říct hlasitěji.
Dobře.
Miluji tě tak moc, až to bolí.
Nemůžu bez tebe být.
Je to děsivé, ani si to neumím představit.
Chci si tě vzít, ale bojím se tě požádat.
Myslím, že jsem to zachytila.
Opravdu?
Chlupatý nůž?
- Cože? - Říkal jsi něco o chlupatém noži?
- Ne. - Ne?
Emmo, to ani neexistuje.
Jsi v pořádku?
Jo. Je to v pohodě.
No tak, musíš to říct přesněji.
Ve svatebním proslovu je to trochu klišé, ale je to...
Všechno to do sebe zapadá.
Myslím, že jsi to zvládl.
Ale nemůžeš brečet a říkat, že je to na prd.
A díváme se jeden na druhého.
Pěkné.
Polibek. Skvělé.
Připravit a posunout.
Krok, krok.
Krok, krok. Posunout.
Krok, krok.
A pod.
A paži nahoru.
Dobře.
Hraní.
Připravit a levou ruku.
Dolů, nahoru. Dolů, nahoru.
A výměna.
Dobře.
A tentokrát, Emmo, se otoč úplně.
Skvělé.
Připravit a krok.
A otočka.
A krok.
A otočka.
A krok.
Připravit a posunout, krok a k sobě.
Od sebe.
Výborně.
Už to skoro je.
Dobře, není to špatné.
Není to špatné.
Ještě ve střední části je to trochu obtížné,
ale celkem je to mnohem lepší.
- Jo. - Díky.
Zkusíme to znovu?
- Tak jo. - Dobře.
Co?
Nevím, mám pocit, že bychom měli tančit normálně.
Co tím myslíš?
No, jen...
Nevím, připadá mi to trochu jako divadlo.
Je to svatba. V podstatě je to divadlo.
Myslím, že když to zkusíme ještě párkrát,
tak to perfektně zvládnu, přísahám.
Nevymyslím novou choreografii přímo na místě.
Jo.
Dobře, jen mě vyslechni.
- Vyslechni mě. Prosím. - Ne, Emmo. Prosím.
- Prosím, prosím. - Emmo.
Co je to?
Pouští to, když mám blbou náladu, aby mě naštvala.
Písnička se ti líbí. Ano.
- Tak sakra tancuj. - Ne.
Tancuj se mnou.
- No tak. - Ne.
Ano, je to milé.
Můžete přestat blbnout?
O co sakra šlo?
Proč jí na tom tak záleží?
Nemá ráda, když ji nebereš dost vážně.
Zmlkni. Víš, jak to myslím!
Víš, je prostě tak neúprosná.
A neusmívá se. Nikdy jsem ji neviděla usmát se.
"V podstatě je to divadlo."
Co?
Myslím, že to byla Pauline.
Kde?
Stojí na rohu a kouří heroin.
Počkej, myslíš to vážně?
Jo.
Počkej, naše Pauline?
Ne. To asi ne.
- Je to ona. - Dobře.
- Jdi se podívat. - Tak jo.
Bylo to ona, naše zatracená svatební DJka.
- Děláš si srandu? - Určitě to byl heroin?
Nedokážu, že to byl heroin.
Vypadalo to, že něco kouří z kousku alobalu.
- Jo, jo. - Co jiného by to asi bylo?
Mluvilas s ní?
Ne. Neviděla nás.
Počkat, co budeš dělat?
- Nevím. Seženeme někoho jiného. - Svatba je tuto sobotu.
Tak pustíme playlist, ne?
- Ne. Věř mi, musíte mít DJ. - Kdo ho dělal tobě?
Nikdo. Byla to katastrofa.
Bojíš se, že nikoho jiného nenajdeš?
Ne, jen... Nevím. Není to nic zásadního. Lidé berou drogy.
Zlato, jsou drogy a pak je tu heroin.
To je rozdíl?
Přece neprovádí operace. Je to... je to DJka.
Ale není to spíš tím, že to dělala na ulici?
Nevypovídá to o tom, v jaké situaci se nachází?
Nebyla "na ulici." Byla to spíš...
- Byla to spíš párty nebo něco. - Bylo tam plno feťáků.
Proč jsi najednou její mluvčí?
Nevím. Nechci ji zavrhnout kvůli jediné věci, víš?
Jen se zeptám. Chutnalo vám houbové rizoto?
- Bylo moc dobré. - Jo.
Jo? Potřebujete čas na rozmyšlenou, nebo se zavážete?
- Chceš do toho jít? - Jasně.
- Ano, zavážeme se. - Jdeme do toho.
Jen abyste věděli, teď už to musí být definitivní.
Jasně. Naprosto to chápeme. Děkuji.
A můžu se zeptat, můžu dostat ještě sklenku jantarového vína?
Protože ještě na to víno nemám názor.
- Dobře. - Já taky. Pardon.
Miku.
Nejsme bar.
Na zdraví!
Miluji vás, lidi.
Na naší svatbě jsem se jídla téměř nedotkla.
- Příliš adrenalinu. - Jo.
A pak jsme ve 2:00 ráno běhali po městě a hledali kousek pizzy.
Měli bychom jít do bistra.
- Co, k Anydymu? - Jo. Jistě.
Jo, mají dlouho otevřeno.
- O svatební noci? K Andymu? - Jo. Bude to zábava.
Jako herci, když vyhrají Oscara, přijdou ve smokincích
a jsou nóbl, ale objednají si hamburger.
- Roztomilé. - Je to super.
Jo. Teda jo. Možná.
Neprodává se tam crack?
Ano. To mi připomnělo, co uděláme s DJ Předávkovanou?
- Nebuď zlý. - Ne.
Nahraď ji. Nemůže to být těžké.
Ani bychom o tom nemluvili, kdybychom ji dnes nepotkali.
Jo, ale potkali, a teď se na to soustředím.
- Ale to je tvůj problém. - Dobře, co kdyby byla pedofilka?
- Co? - Miku.
Co?
Co by se muselo stát, abys ji vyhodila?
To je sakra úplně něco jiného než brát drogy, ne?
- To teda je. - Miku, každý ví,
že když přivedeš pedofila na svatbu, je to špatný pocit.
- Ale na druhou stranu závislák... - To by byla skvělá atmosféra.
Protože je to párty atmosféra.
- Přesně tak. - Mohla by to být sranda!
Co my víme, třeba jsme ji chytili v její nejhorší den.
Jo, ale chytili. Nejde právě o to?
Proč se chováš, jako bys nikdy neudělal něco špatného?
Není to tak zlé.
- A co historka se psem? - Ne.
Co?
Páni, tak jo. O čem je psí historka?
Nic to není.
- Jen ji řekni. - Ne, já... Rachel, prosím.
Než jsme se vzali, řekli jsme si, co jsme nejhoršího udělali.
A slíbili si, že už o tom nebudeme mluvit.
Děláš si srandu?
Prostě...
Je to v pohodě.
Chceš, abych to řekla?
- Nechci, aby to někdo říkal. - Počkej...
... šukal jsi psa?
- Nešukal jsem psa, Charlie. - Myslel jsem, že to řekneš.
Taky řeknu svoji.
Sakra.
Dobře, řeknu to, když to řekneme všichni.
- Bezva. - Jasně.
Jo? Slibuješ?
Slibuji.
Dobře. Co?
Je to o bývalé přítelkyni, když jsem byl na vysoké.
O Tesse?
Jasně.
Chodili jsme spolu asi rok, a když měla narozeniny,
jeli jsme je oslavit do Mexika.
A jelikož měla problém ovládnout vztek
a z výletu nebyla zrovna nadšená, tak jsme se hodně hádali.
- Bylo to vyčerpávající... - Nezlehčuj to.
Dobře, jen říkám, že atmosféra byla už napjatá, jasný?
Dobře, každopádně, jeden večer jsme se vraceli z baru.
Bylo to na její narozeniny.
Jo a...
Šli jsme zadní uličkou, abychom se dostali k ubytování,
a najednou se objevil pes a štěkal.
A nikde nebyl majitel. Prostě divoký, šílený pouliční pes.
A...
instinktivně začala do něj kopat, což psa ještě více rozzuřilo,
... a dokonce ji začal kousat.
A co jsi udělal?
- Tak nějak jsem se přesunul za... - Použil ji jako lidský štít. - Ne!
Tohle jsi řekl.
Řekl jsi, že jsi ji držel před sebou, aby tě nekousl.
- Jo, dobře. Použil jsem ji jako lidský štít. - Děkuji.
- Na její narozeniny. Páni. - Jako by to něco změnilo.
- Ty jsi byl ale hrozný hajzlík. - Ne, pořád je.
Jo, dobře. Poslechneme si ten tvůj.
Ne, lituji.
Ne, Rachel, musíš.
Nemůžu! Nemůžu. Je mi líto, nemůžu.
Jestli jim to neřekneš, řeknu to a bude to znít mnohem hůř.
Dobře, jen mi dej chvilku.
Potřebuji chvilku.
- Tak jo, ona... - Zamkla jsem dítě do skříně.
- Dobře. - No tak, celý příběh.
Dobře, takže...
Když jsem vyrůstala, měla jsem divného souseda.
Byl o pár let mladší než já. Byl trochu pomalý.
A jednou za mnou přišel domů, aby mi ukázal opuštěný karavan,
který našel v lese.
A nevím, asi jsem se ten den nudila, protože jsem tam šla.
A bylo to opravdu daleko. Hluboko v lese.
A když jsme tam dorazili, bylo to odporné.
Smrdělo to a všude byly flašky od piva a porno.
- A tam jsi potkala Mika. - Jdi do prdele.
Zpočátku jsem si říkala: "Proč jsem tady?"
A pak jsem si všimla prázdné skříně
a naléhala jsem, aby tam vlezl.
A nevím, co mě to napadlo,
ale přibouchla jsem dveře a zamkla je.
A pak okamžitě začal opravdu nahlas křičet.
Nevěděla jsem, co mám dělat, tak jsem utekla.
Jo.
- Počkej, proč jsi neotevřela? - Začal šílet a mě to vyděsilo,
tak jsem utekla domů a nic jsem neřekla.
- Co? - A...
Počkej, co se s ním stalo?
Nevím.
Počkej, jak to myslíš?
- Vzpomínám si... - To je morbidní!
Vzpomínám si, že přišel večer jeho táta.
Ptal se mě, jestli vím, kde je jeho syn.
Strašně jsem se bála, že budu mít problém,
tak jsem mu to neřekla.
A ráno, když jsem se probudila, už tam byla celá pátrací skupina.
- Nechalas ho tam přes noc? - Jo.
Ale našli ho. Našli ho. Neboj se. Žije! Žije!
Ale nikdo se mě na nic neptal
a z nějakého důvodu se na to zapomnělo.
Protože se tě očividně bál.
Jo. Možná.
- Co bys udělala, kdyby ho nenašli? - Něco bych řekla.
Trochu to zní, že ne.
- Našli ho. Nemusela jsem. - Co ty, Charlie? - Začni, Charlie.
Co jsem nejhoršího kdy udělal?
A neblbni, kámo. To nejhorší.
A nekecej nám.
Já...
Sakra. Nevím. Namouduši, nevím.
Ne, kašlu na to. Musíš něco říct.
Šikanoval jsem někoho na internetu,
když jsem chodil do školy.
Kdy?
- Myslím, že mi bylo 14. - Zatracenej chlap.
Jo, ale jak moc špatné to je?
Moc špatné. Odstěhoval se. Celá rodina se odstěhovala.
Kvůli šikaně?
Jo. Jo. No, jo.
Ale když o tom přemýšlím, mohla to být náhoda.
Trapné.
Ale odstěhovali se. Brečel. Rozbrečel jsem ho mockrát.
Bylo ti 14. Koho to zajímá?
Mozek se ti nevyvine, dokud ti není 25.
A tvůj se nikdy nevyvinul?
Proč jste se všichni proti mně spikli?
- Nic jsem neřekla. - To je pravda.
Emmo. A co ty, Emmo?
Nemyslím... Ne, myslím, že jsi přesto...
Ne, ne. Je diskvalifikovaný. Jedeme dál. Pojď.
Řekni nám něco skvělého. Řekni nám něco pikantního, Emmo.
Víš, o co jde?
Nevím. Vím, o co jde?
No tak.
Teď z toho nevycouváš.
Dobře. Já...
Já jsem
málem spáchala hromadnou střelbu.
Ne, co tím myslíš? Co tím myslíš?
Když mi bylo 15, tehdy jsem byla fakt v prdeli
a ano, plánovala jsem, že si přinesu do školy zbraň.
A spácháš ve škole střelbu?
Co?
Jo, myslím, že jsem to chtěla udělat.
Málem jsme to udělala.
- Ale no tak. - Žertuješ. Jen jsi o tom snila.
Ne, měla jsem zbraň a vzala jsem ji do školy, což je...
Jo.
Jakou zbraň?
- Byla to tátova puška. - Ne. Tomu vůbec nevěřím.
Ne, je to pravda. Právě proto jsem hluchá.
Trénovala jsem v lese a pušku jsem měla blízko ucha.
Co?
Jo.
Řeklas, že to máš od narození.
Nechtěla jsem to říkat, ale ano.
Držela jsem ji a pak mi prasklo v uchu.
A všude byla krev, tak to bylo. Jo.
Ale nic jsem neudělala. Skutečně jsem nic neudělala.
Vím, že je šílené mít takový strašný nápad, ale nic...
Doopravdy jsem nic neudělala.
Víš, že sestřenice je na vozíku kvůli střelbě, že?
Ne, to jsem nevěděla.
To si sakra děláš srandu?
Počkej. Myslelas to vážně? Je to pravda?
Tohle je...
tak nevhodné, že ani nevím, jak na to reagovat.
Omlouvám se.
- Neměla jsem to říkat. - Plánovalas střelbu ve škole?
- Bylo mi 15. - Rachel.
Bylo ti 15? Tak je to v pořádku? Že ti bylo 15?
Ne, to jsem neřekla.
- Promiň, jsem opilá. - Opilá, co to znamená, že lžeš?
Rachel, přestaň na ni ječet.
Přestat ječet?
Víš co? Seru na to. Odcházíme.
- Miku! - Rachel, vím, že to zní šíleně.
Chápu to. Jenže tehdy jsem byla v depresi a já...
Hele, Rach, objednám Uber.
- Můžeme se uklidnit? - Sam je kvůli tomu ochrnutá.
- Kdo je Sam? - Sestřenka!
- Moje sestřenice! - Promiň, neznal jsem jméno.
Samantha. Říkala jsem ti o ní.
- Je všechno v pořádku? - Jo, můžeme dostat vodu...
- Panebože. - Do prdele.
Sedm minut.
- Klíče máš v kabelce. - Charlie, nemám. Dívala jsem se.
Zkontrolovala jsem to už cestou sem.
- Nejsou tam. - Já...
Vidíš?
- Slyším je. - To jsem už dělala.
- Charlie, nechtěla jsem... - Emmo.
... aby dnešní večer byl...
- Nemyslela jsem... - Promluvíme si ráno.
- Určitě? Mám pocit... - Ano, jsi opilá.
Teď s tebou nechci mluvit.
- Nejsem opilá. - Jsi.
Pojďme spát.
Dobře.
Jak to, že ses tak opila?
- To jsi ty? - Jo.
Co? Odkdy nosíš brýle?
- Pošleš mi to? - Ne, nemůžu.
- Proč ne? - Protože vypadám šíleně.
Kurva!
Charlie.
Je šílená. Je šílená, že?
Jo, zřejmě není taková, jak sis myslel.
Svatba je tenhle víkend. Moje rodina přiletí v pátek.
A utratil jsem tolik peněz.
O to se postaráme až později, ano?
Nevezmeš si psychopatku, že?
Vrať se do Londýna. Hned teď. Ani se do nevracej do bytu.
Vypadni, jak nejrychleji můžeš. Postarám se o to.
Zavolám policii.
Zmlátím ji. Cokoliv chceš.
Děkuji.
Moc se omlouvám za včerejší večer.
Jo. Bylo to...
Nenávidíš mě?
Ne.
- Jen to... - Co?
Byla to pravda?
Prostě...
To snad není možné... Prostě tomu nemůžu uvěřit.
Proč bych si něco takového vymýšlela? Je to...
Nechtělas mi to nikdy říct?
Asi.
Proč jsi to řekla přede všemi?
Neplánovala jsem to, chápeš? Byla jsem opilá. Tak...
Byla jsi...
Můžeme na to zapomenout?
Nebudu o tom mluvit. Ani ty ne a prostě na to zapomeneme. Prostě...
Myslím, že to musím vědět,
protože...
... jinak si budu myslet, že jsi nějaká psychopatka.
Jak jsi na to vůbec přišla? Proč jsi chtěla střílet ve škole?
- Bože, takhle to neříkej. - Vždyť jsi to řekla.
Že jsi plánovala střelbu ve škole.
Dobře, chápu to. Prosím.
Nechci, aby ses na to upnul. Víš, jaký jsi.
- O čem to sakra mluvíš? - Upneš se na něco
- a nepřestaneš na to myslet... - Bude lepší...
Měli bychom to řešit později.
Proč?
Protože se cítím mizerně a máme se sejít s Frances.
- Zruš to s Frances. - To nemůžeme.
Je to její jediný volný čas.
Jen pokud v tom už nechceš dál pokračovat.
Nechceš, abychom se vzali?
Emmo, jasně, že to chci.
Jen si chci o tom promluvit.
Bylo to... Kdy to bylo? Na střední škole?
Když mi bylo sedm, tak jsme se usadili.
Myslím, že jsem byla v pohodě. Měla jsem kamarády.
Když mi bylo 14, zase jsme se přestěhovali.
Kam?
- Do Louisiany. - Dobře.
Nenašla jsem žádné nové kamarády,
a myslela jsem si, že mě všichni nesnáší...
Promiň.
Jdi do prdele!
- A to bylo vše? - Ne, ne. Bylo toho víc.
To byl jen jeden příklad.
Slyšela jsi někdy o deodorantu?
Mrcho.
Víš, taková svinstva.
Jak ses od toho dostala k tomu, že...
Jak dítě něco takového napadne?
Teda, nebyl to...
... zrovna originální nápad.
Vždyť přestelky byly pořád.
Asi mě to jen zaujalo.
Zaujalo?
Jo.
Čím?
Tou estetickou stránkou.
Čeho?
Střelby.
Byla kolem toho diskuze na internetu a prostě...
Myslím, že mi to připadalo super.
Nevím, začala jsem věřit postavě, kterou jsem hrála.
A asi bych měla hodně pozornosti, protože jsem holka.
- Sakra. - Co?
Musíme jít.
Nejdřív vyfotím tebe.
Pak tvé rodiče.
Pak tě vyfotím s rodiči.
Pak se postarám o svědkyni a prarodiče. Nemáš sourozence, že?
- Ne. - Dobře.
Pak vyfotím nositele prstenů.
Pak tvé dlouhé šaty zezadu a nasazování závoje.
Pak vyfotím tebe.
Je to stejné, s rodiči a bez rodičů.
Se svědkem, pak s prarodiči.
Myslím, že to nezvládnou.
Nepřijedou?
Ta cesta by pro ně mohla být náročná.
Dobře, účast prarodičů se určí.
Ale pak vyfotím celou tvou postavu
a uděláme detailní záběr prstenů.
Podpis svatebního listu a první tanec.
Krájení dortu. Hod kyticí. A pak udělám spoustu momentek.
Jo? Máte pocit, že to obsahuje všechno?
- Jo, myslím, že jo. - Jo? Pošlu vám seznam záběrů
a dejte mi vědět, jestli chcete něco přidat.
- Bezva. - Jo.
Dobře.
Cítím nějakou nervozitu?
Plachost před foťákem?
Co kdybychom... Myslím, že...
Co kdybychom si to trochu nacvičili?
Nacvičme si to, ať se cítíme v ten den uvolnění a v pohodě. Jo?
Tak jo. Pojďme to zkusit. Pojďme to nacvičit. Vstaňte.
Dobře. Nechte si kabáty tady a...
Jo, postav se tam. Přesně. Přesně na tu značku.
Tak jo. Podíváme se, jak to vypadá.
Tak jo, Charlie, můžeš...
Posuň se blíž k lásce svého života. To je ono.
Zamyslete se nad tím, co chcete sdělit.
Zamyslete se nad tím, co na partnerovi milujete.
Emmo, co se ti nejvíc líbí na Charliem?
Mně se líbí, že je velmi chytrý.
Velmi starostlivý, otevřený a chápavý.
A je hezký, evidentně, takže...
Dobře, dobře. Fajn. Tak si to pamatuj. Ano?
Charlie.
Co se ti nejvíc líbí na Emmě?
Je milá a emaptická a...
Vtipná.
- Je krásná. A empatická. - Dvojitá empatie. To je skvělé.
Dobře, tak si myšlenku pamatuj, ano? A teď to pošleme přímo do foťáku.
Nezapomeňte se usmívat.
Opravdu se usmívat.
Dobře. Jo. Jen se přirozeně usmívejte.
Jo, přesně jako...
Charlie, normální, přirozený úsměv.
Jo. Přesně, jak se usmíváš běžně v životě.
Dobře.
Bene, pustíme nějakou hudbu. Vytvoříme atmosféru.
Tak jo? Trochu to rozjedeme.
Dobře. Fajn, fajn. To je skutečný úsměv.
Bylo to skutečné. To jsem hledala.
Polož mu ruku na hruď. Páni, šperk.
Je to tam. Líbí se mi to.
Dobře.
A nezapomeňte, že se dobře znáte. Je vám spolu naprosto skvěle.
Dobře.
Jo.
Emmo, opři se o něj. Jen si nech...
Jsme zamilovaní. Chceme to ukázat světu.
Našli jsme lásku, která nám vydrží navždy.
Dobře. Charlie, jsi stále tady?
Máš možnost být s touhle krásnou ženou.
Empatickou ženou. To víš.
Dobře. Hezké úsměvy. Hezké úsměvy. Bezva, vy dva.
Dobře, to je pěkné. Vypadáte skvěle.
Víte, myslím, že...
Že to, že to...
- Že to v ten den zvládneme. - Jo.
Dobře.
- Tak jo. - Dobře.
- Děkuji. - Dobře.
Proboha. Děláš si ze mě prdel?
- Tohle je přechod! - Emmo, pojď.
- Sakra tady lidi přecházejí! - Kámo, zkroť svou přítelkyni.
- "Zkroť svou přítelkyni?" - Emmo.
- Uhni mi kurva z cesty! - Neuhnu ti z cesty!
- To je přechod, debile! - Ježiši Kriste.
Kurva.
Promiň.
Co to sakra děláš?
Už to neudělám.
Nemám rád, když mě někdo fackuje.
Ahoj, díky, že jste počkali. Jak se máte?
- Pardon. Přerušil jsem něco? - Ne, v pohodě.
- Dobře. Super. Dlouhá noc? - Jo.
To znám. Já měl taky.
Podíváme se na to, o čem jsme mluvili?
Jasně.
Tyhle právě přišly.
Asi jste si jich všimli. Jsou trochu křiklavé, ale...
Líbily se ti ty lilie?
Můžu mu zavolat, jestli ne.
- Ne, je to fajn. Jo. - Dobře.
Jsi v pořádku?
Jak blízko jsi k tomu měla?
Asi chceš vědět proč.
"Proč to udělala?
"Co to s ní je?"
Co je kurva.
Hej, hajzle.
Chceš sakra umřít?
Ahoj.
Až tohle uvidíte, nejspíš už tu nebudu.
A teď se asi ptáte, proč.
"Proč je..."
Sakra.
Proboha. Střílí se tam.
- Co? - V obchoďáku.
- Lidi tam skáčou z oken. - Co? Právě teď?
Panebože. Zrovna jsem tam byla.
Co se to sakra děje?
Došlo k další hromadné střelbě?
V podstatě to nebyla hromadná střelba, ale jo.
Co tím myslíš?
Zemřeli jen tři lidé. Musí být čtyři nebo víc.
Tak jo.
A to je důvod, proč jsi to neudělala? Protože někdo jiný...
To je důvod, proč jsi to neudělala...
... protože někdo jiný byl první?
Právě jsem dostala zprávu, že to Marcus nezvládl.
Co?
Dnes ráno zemřel v nemocnici.
Kdo sakra něco takového udělá?
Co je s to s ním? Víš, co tím myslím?
Jo.
Jo. Je to...
Jak to může někoho vůbec...
- Napadnout? - Jo.
... tím, že jsme spolu v takové chvíli,
se navzájem vnímáme, opravdu si nasloucháme,
cítíme jeden druhého.
Někteří z nás se možná bojí.
Někteří jsou naštvaní.
Vsadím se, že někteří jsou zmateni, že?
To je v pořádku.
Dnes před těmi pocity neutečeme.
Takže, zkusím s vámi cvičení.
Všichni rychle vstaňte.
Jen chci, abyste se začali pomalu procházet.
Dobře.
A teď, po chvilce, se zastavte.
Podívejte se na osobu, která stojí před vámi.
Zkuste, jestli dokážete vycítit, co právě teď prožívají.
Jo, dobře. Nějaké další nápady?
Nevím. Mám pocit, že je to výhradně problém mužů, že?
Že to je vždycky naštvaný, šílený chlap.
Emmo?
Nesouhlasíš?
Ne, pár jich bylo.
Čeho?
Hromadné střelby spáchané ženami.
Ale ne v Americe.
Jo, dokonce je písnička "Nemám rád pondělky."
Co?
Je to o ženě, která z okna zastřelila spoustu lidí,
protože nesnášela pondělky.
Nejsou to jen muži a ne všichni jsou šílení.
Mnozí jsou kupodivu normální.
Normalní? O čem to sakra mluvíš?
Dívejte se jim do očí.
Přijměte je. Buďte s nimi. Vnímejte je.
Nevadí, když vás to dojme.
Dobře, pokračujeme. Pokračujte v chůzi. Nezastavujte.
Chtěl jsem se zeptat, jestli se ke mně nepřidáš
a zkusíme něco udělat.
S čím?
S násilím zbraní.
Protože se snažím něco zorganizovat, víš?
Pokud teda nemáš ráda zbraně.
Jasně, ne.
Je to trochu jako ve filmu Louise Malleho.
Co?
Znáš film o chlapovi, který se chtěl připojit k francouzskému odboji,
ale odmítli ho, tak se přidal k nacistům?
Ale tohle je přesně naopak.
Neviděla jsem ho.
Chce se někdo dobrovolně přihlásit?
A co ty, Emmo?
- Já? - Jo.
Mám pocit, že bys byla dobrá mluvčí.
Proč?
Nevím. Dává to smysl.
Zníš věrohodně
a mám pocit, že máš na to tu pravou tvář.
Tak jo. Je to Emma.
Dobře.
Uděláme ze světa lepší místo, že?
Už žádné zbraně! Už žádné zbraně!
Nepřipadala sis jako podvodník?
Ne.
Měla jsem pocit, že jsem se konečně probudila ze zlého snu.
Prostě jen tak?
Asi ano.
Dobře.
A už jsi nikdy tyhle problémy neměla?
Jaké? Co tím myslíš?
Třeba...
- násilnické sklony... - Bože, ne. Ne.
Dobře.
- Ale když se... - Charlie, nemluvme už o tom.
Jen aspoň do svatby. Protože jen nechci všechno pokazit.
A nechci, aby ses na mě díval jinak.
A miluji tě. Moc tě miluji.
Taky tě miluji.
Rachel neodpovídá.
Je už dost pozdě.
Neodpovídá mi ani na e-maily.
Proč jí píšeš e-maily?
Protože jsem Alice přiměla, aby ji najala na tuhle práci.
Ráno zavolám Mikovi.
Asi mě oba nenávidí.
To není pravda. Bude to v pořádku. Slibuji.
Jak to víš?
Protože to je prostě Rachel. Jen... Jen přehání jako vždycky.
Víš...
Co?
Freud řekl něco takového,
že pocity, o kterých nemluvíme, jsou pohřbeny zaživa,
aby se objevily v ještě horší podobě.
To teď právě cítíš?
Ne, jen si myslím, že je důležíté si promluvit.
Jo.
A to jsme udělali.
Udělali, ano.
A jsme v pohodě, že?
Jo.
"Tvá empatie mě inspiruje."
"Jsi nejlaskavější člověk, jakého jsem kdy potkal."
Dobré ráno.
Dobré ráno. Jak ses vyspala?
Nic moc.
Co děláš?
Jen pracuji na proslovu.
- Jdu se osprchovat. - Dobře.
Pusu.
KÁVU, NEBO BUDU STŘÍLET.
Charlie, ty jsi...
Ježiši, vyděsilas mě.
Dělala jsem smoothie.
Proč tak na mě hledíš?
Jak?
Jako by ses mě bál.
Byl to jen reflex.
Myslíš, že jsem tě přišla bodnout?
Ne. Co? Jasně, že ne. Já...
Na co ses ptala?
Velmi vtipné.
Neříkalas, že ti umřela kamarádka?
Co?
Když jsi byla mladší. Při autonehodě nebo tak něco?
Jo. Sousedka.
Byly jste si blízké?
Ani ne. Byla o pár let starší.
A kolik jí bylo, když se to stalo?
Bylo jí asi 12.
No sakra. Páni.
V tom věku muselo být šílené být toho svědkem.
Vlastně jsem to neviděla.
Ne, ale i přesto. Nechodilas na terapie?
Bylo mi 10.
Jistě, ale v 10 letech jsi zranitelná...
- Fajn, Charlie, prosím. - Co?
Vím, co se snažíš říct, ale není to podstatné.
Jak to víš, když jsi to neprobrala?
- Jasně. - Že?
Tak ve tři hodiny?
Co?
Na radnici pro povolení k uzavření manželství.
Jasně. Ano.
Sakra. Promiň.
Promiň.
Ježiši...
Ahoj.
Mluvila jsi s Rachel?
Ne, nemluvila.
Můžeš ji trochu popostrčit? Ještě se mi neozvala.
Misho, co to je? Dalas mi to na stůl?
Ne.
A víš, kdo?
Ne.
Nepřišlo to poštou?
Jsi v pořádku?
Jo. Promiň, co jsi chtěla?
Jen informovat. Prostě nereaguje.
Myslím, že je jen hodně zaneprázdněná.
Nemusí to být hned.
Jo. Ale je pořád zaneprázdněná. Dělá milion věcí najednou.
Co to znamená. Že to neudělá?
Myslí, že asi ne.
Ale byl to tvůj nápad.
Jo, ale k tomu mě přemluvila, víš?
Dělá marketing. Je v tom moc dobrá.
Jo.
Dobře. Tak co uděláme?
Upřímně, myslím, že najdeme někoho jiného, protože...
Je skvělá. Nechápej mě špatně. Jen stojí za prd v plánování času.
Dobře.
- Promiň. - Je to tvoje kamarádka.
Je všechno v pořádku?
Jo, jen jsem...
Co?
- Nic. - Dobře.
Potřebuješ nějak pomoct? Nebo...
Ne, jen...
Dobře.
Charlie, nemusíme to dělat, jestli nechceš.
Ne, chci. Chci. Jen...
Jem mi dej chvilku.
Dobře.
Mám pocit, že na to musíš přestat myslet.
- Nejde říct: "Nemysli na to." - Takže o tom přemýšlíš?
Nepřemýšlím o tom.
Proboha, teď o tom přemýšlím.
Začneme prostě znovu.
Je to místo volné?
Posaďte se.
Bydlíte někde poblíž?
Co?
Že mi připadáte povědomý.
Jo. Jsem...
Jo, bydlím nedaleko.
Bezva.
Mimochodem, jsem Emma.
Jak se jmenuješ?
- Myslím, že to nebude... - Promiň, jak se jmenuješ?
- Charlie. - Charlie.
Co dělá...
... sexy chlap jako ty tady sám?
- Emmo, podívej... - Máš přízvuk. Australský?
- Tohle nebude fungovat. - Co nebude fungovat?
Hele, prostě to nedělejme.
- Co? - Prostě přestaň. Přestaň.
Je to hloupost.
Vůbec to neřeším. Byl to stresující týden.
Už mě to ani nezajímá.
- Nezajímá? - Ne.
Tak proč jsi vyhodil hrnek?
- Jaký hrnek? - Tvůj hrnek s pistolí.
- Nevyhodil. - Ano, vyhodil.
- Nevím. Možná byl rozbitý. - Panebože. Proč o tom lžeš?
Dobře, omlouvám se. Netušil jsem,
že pro tebe tolik znamená. Promiň, že jsem ho vyhodil.
Je zřejmé, že nejde o blbý hrnek, Charlie.
Kurva!
- Promiň. - Charlie, co je sakra?
Omlouvám se. Snažil jsem se udělat
- ten tvůj hloupý vtip. - Přestaň.
- Jsi v pořádku? - Ano, jsem v pohodě.
Sakra. To je Rachel.
Ahoj.
No, Rachel, jsi družička,
a když uprostřed noci zavoláš a řekneš, že nepřijdeš na svatbu,
- není to od tebe agresivní krok? - Bylo sotva deset hodin.
Přesto. Je zničená.
Řekla ti, že nechala Alici, aby mě vyhodila z projektu,
přestože mě prosila, abych jí s tím pomohla?
Ne. Proč by to dělala?
Protože je blázen.
- Přestaň. Přestaň to říkat. - Jak jí vůbec můžeš věřit?
Protože na rozdíl od tebe vůbec nic neudělala.
Ode mě? O čem to mluvíš?
Ano. Zamkla jsi mentálně postižené dítě do skříně.
Nikdy jsem neřekla,
- že byl mentálně postižený. - Řekla. Řeklas, že byl pomalý.
- Řeklas, že byl pomalý. - Prosím, nehádejte se.
Jsi neuvěřitelně pokrytecká.
Bylo to spontánní, Charlie.
Neplánovala jsem chladnokrevnou vraždu.
Nepřišla na to...
Nepřišla na to vlastně sama.
Co tím myslíš?
Protože v téhle zemi je to běžné, že?
Zamysli se nad tím.
Když se tu střílí prakticky každý den,
tak si představ, kolik lidí o tom muselo přemýšlet.
Nebo to plánovali. Nebo k tomu měli blízko, ale couvli
nebo změnili názor z nějakého důvodu.
Jsem si jistý, že takových lidí jsou tisíce.
Jen to nevíme, protože to nikomu neřekli.
Někde tam jsou a žijí normální životy.
Může to být kdokoliv.
A je to tady. Takže za to může Amerika?
Nevím. Myslím, že je to otázka kultury.
Ale prosím tě. Mike vyrůstal mezi zbraněmi a má z nich hrůzu.
Nevyrůstal jsem mezi zbraněmi.
Říkal jsi, že máš strýce, který vlastní hodně zbraní.
Jo, protože byl polda.
Nemám z nich hrůzu. Proč to vůbec říkáš?
Teď máš rád zbraně?
Můžu být naprosto upřímný?
Jasně, byl jsem v šoku. Stejně jako vy. Já...
Ale...
pak jsme si povídali a řekla pár věcí z minulosti.
Nevím, díky tomu jsem si to srovnal v hlavě.
Jako co?
- Smekám před Sally, zemřeš první. - Prostě...
Když byla malá, zemřela jí kamarádka.
Kdo?
Její sousedka, byly si hodně blízké. A zemřela při autonehodě.
A v podstatě Emma byla svědkem, jak její nejlepší kamarádka...
- Panebože! - Volejte 911!
Pomozte někdo! Dostaňte ji odtamtud!
To je docela zásadní věc.
Je mi samozřejmě líto, že si tím musela projít.
A opravdu ji to poznamenalo a nikdo jí nenabídl žádnou
terapii nebo poradenství nebo něco
a musela to v sobě nosit roky.
Je to svým způsobem docela zajímavé.
Co je zajímavé?
Prostě...
Je to tak nečekané. A...
Nevím. Řekl bych,
že tím je pro mě asi o něco zajímavější.
- Zajímavější? - Jo.
Vážně?
- Myslím, že se snaží... - Nemluvila jsem s tebou.
- Neodpovídá to tomu, kým je teď. - To není zajímavé, Charlie,
- je to příšerné. - Promiňte.
Rachel, můžeš přijít schválit tu prezentaci Oatly?
Řekni jim, že je to v pohodě.
Ale řekli, že to chtějí slyšet od tebe.
Jo, samozřejmě. Promiň. Hned tam budu.
Musíme to ukončit. Jdu na oběd. Sejdu se se Sam.
Teď se s ní sejdeš?
Ano, musím se ujistit, že jí tohle nevadí.
Že jí nevadí, že půjdeš na naši svatbu?
Jistě. Nechci ji zradit.
Sam?
- Promiň. - Ano?
- Jsi sestřenice Rachel? - Jo.
Jsem přítel Rachel a Mika.
Super.
A jsem... Mimochodem skvělá bunda.
Děkuji. Je to jen Uniqlo.
Jste si opravdu blízké?
Je rodina.
Jo.
Teda, co to přesně znamená?
Že je rodina.
Jo, ale víš... Dřív se o tobě nezmínila,
- tak jsem chtěl vědět, jak to je. - Řekla ti, že přijdu nebo...
Jo, teď jsem s ní byl a nevím... Prostě je... Je to drama.
A víš, jaká je Rachel.
Dobře. Jak se jmenuješ?
Charlie.
Dobře. Moc mě těšilo, Charlie.
Jen...
Jen si myslím...
Že by se ti Emma líbila.
Dobře. Víš, mám zpoždění, tak...
"Emmo, pravá láska znamená obětovat se,
"ponížit se. Pravá láska nezná ego.
"Být připraven na cokoliv.
"Pravá láska je složitá. Pravá láska je smíření.
"Pravá láska je radikální smíření.
"Emmo, znám horší lidi než jsi ty."
Ježiši, to ne. Co jsem to sakra...
Misho.
Co jsi nejhoršího udělala?
Co jsem nejhoršího udělala?
Opravdu?
Podváděla jsem.
Jo? Nedávno nebo...
Ne, asi před pár lety.
Proč je to špatné? Mělas vážný vztah nebo...
Myslíš, že podvádění není špatné?
Ne, je to špatné, ale co se stalo?
Chodila jsem s klukem, který byl moc milý.
Skutečně laskavý.
A bydleli jsme spolu asi dva roky.
A prostě jsem se už nedonutila, abych s ním měla sex.
Protože byl příliš milý?
Možná, jo.
A tak jsem začala spát s jeho starším ženatým kamarádem,
který se ke mně choval jako k onuci.
A líbilo se ti, že se tak choval?
To ani ne, ale měli jsme lepší sex.
A pak...
Pak se to všichni dozvěděli a byl z toho totální průser.
Jakou jsi ty udělal nejhorší věc?
Nevím. Prostě... Ani nevím, kterou vybrat.
Protože je jich příliš?
Jo.
Tak jo.
A co bys dělala, kdybys zjistila, že tvůj přítel
naplánoval střelbu ve škole?
Že by to udělal Blake?
Jo. Ale pak to neudělal.
Málem... Málem to udělal.
Že měl zbraň a včechno, ale neudělal to.
Je to na střední škole.
No, zřejmě by mě to vyděsilo.
Jo, ale změnilo by se to, co k němu cítíš?
Proč to neudělal?
Nevím.
Třeba...
Jeho...
Jeho auto se pokazilo a rozhodl se, že to neudělá.
Dobře. Ale jinak by do toho šel, to tím chceš říct?
Nevím, jde o to, že to neudělal.
Tak jo, neudělal to.
Nevím, asi bych...
... zavolala policii.
Co?
Dobře. Tak bys zavolala policii.
Myslím, že jo. Správně?
Ale zjevně teď už není stejný.
- Ale to, že takový byl, je... - Jo. Ale miluješ ho, že?
Jistě. Miluji člověka, za kterého jsem ho považovala.
Dobře, a co? Zavoláš policii a necháš ho zatknout? Za co?
Nevím, neměl bys to udělat, když je někdo hrozbou?
- Bylo mu 15. - Jo, ale no tak.
To je obrovské varování.
I když jsi s ním chodila dva roky?
Tři.
- Tři roky. - Ale no tak, viděl jsi Blaka?
Zabil by mě během dvou vteřin.
Dobře. I kdyby byl k tobě naprosto otevřený a upřímný?
A řekl ti, že všeho lituje?
A že se bez sebemenších pochybností změnil?
Neudělal by přesně tohle psychopat?
- Ahoj. - Kde jsi byl? Psala jsem ti.
- Měl jsem něco pracovního. - Dobře.
- Zdá se v pohodě. - Jo.
Chceš, abych s ní promluvila nebo...
Ne, ne. Udělejme to společně.
Dobře.
Co to sakra bylo?
Nic. To je jen...
Jsi v pořádku?
Jo. Jsem jen vystresovaný ze svatby.
Omlouvám se.
- Takže, všechno v pořádku? - Jo. Všechno je nachystané.
Jen musím vyměnit některé kabely.
Co jsi to tam pustila za skladbu?
To je totiž moje skladba.
- Opravdu? - Jo, z dřívějška.
No ne, to je super. Pořád skládáš hudbu?
Ne, ani ne.
Proč ne?
Prostě, život měl asi jiné plány.
- Jsi v pořádku? - Jo. Pardon.
- Co se děje? - Je prostě...
Opravdu máš talent. Je talentovaná.
Vlastně jsme s tebou chtěli o něčem mluvit.
Dobře.
Nedávno jsme tě viděli na ulici.
Hele, bude to v pohodě.
Promiň. Promiň.
Zhluboka se nadechni.
- Omlouvám se. - To je v pořádku. Je to v pohodě.
Heroin. Kouřila jsi heroin.
Ne.
Tohle nedělám.
Můžeš být upřímná, nikomu to neřekneme.
Jo, ale neudělala jsem to.
Ježiši Kriste!
- Nevím, proč jsem to udělal. - To je v pohodě.
Neřekneš o tom nikomu?
Přiznej to, a můžeme pokračovat. Nebudeš mít problém.
- Myslím, že jsme to vyřešili. - Ne. Ne.
Viděli jsme tě. Bylas na Arlingtonské u parku. Že?
- Možná... - Co?
- Ale byla tam tma. - Proč to zpochybňuješ?
Můžu být upřímná?
- Ano, prosím. To doslova chceme. - Chováš se jako kráva.
- Prosím? - Jo.
Páni. Fajn, máš padáka. Prosím, vezmi si své věci a vypadni.
- Myslíš to vážně? - Ano, myslím.
- Prosím. - Všechno mám připravené.
- Sbal si ty krámy. - Byla to ztráta času.
- Děkuji. - Jsi mrcha.
A ty jsi podělanej sráč.
Nemůžu uvěřit, že jsi mi roztrhl košili.
Tak jo, přivedeme mámu a tátu.
Ano.
Všichni k sobě. Pojďte blíž.
Dýchejte, usmívejte se. Je krásný den.
Charlie, soustřeď se na mě.
Ano, nádhera. Štěstí.
Jen klid. A skutečné, přirozené úsměvy.
Teď na mě, Charlie a Emmo, velké, krásné úsměvy. Pěkné.
Dobrý den. Ahoj.
Jen bych chtěl všechny přivítat a poděkovat,
že jste přišli v tento výjimečný den.
A myslím, že bychom měli začít přípitkem na nevěstu a ženicha.
Na Emmu a Charlieho.
Ježiši.
- Hned se vrátím. - Dobře.
Ahoj.
- Ahoj. Jsi ženich? - Ne, jsem Mike. On je...
- Ahoj. Charlie. - Ahoj.
Ser na ni, člověče.
Na tu DJku.
Je to neuvěřitelné. Co je na práci DJ nejdůležitější?
Co myslíš?
Protože to není hudba.
Přijít.
Nemůžeš být DJ, když nepřijdeš, že?
- Měla COVID? Zmínila něco? - Vlastně nic nezmínila.
Protože to je omluvitelné.
Úmrtí v rodině, je taky omluvitelné.
Ahoj. Gratuluji.
Jsem Blake, Mishin přítel.
Ano. Ano, samozřejmě. Ano. Dík, že jsi přišel.
- Snažil jsem se pozdravit dřív, ale... - Rušný den.
- Jo? Užij si to, chlape. - Děkuji.
Nevím, jestli ti to neřekla,
ale už jsem pracoval s jedním z vašich číšníků.
- Opravdu? - Není to vtipný?
Myslím si, že je to dobré znamení.
Kde to mám připravit?
Miku, vyřešíš to?
Jo, bezva.
Jsi technik?
- DJ techniky? - Jo.
Ptám se, protože jsem přinesl EV Esense 8 se soupravou Senny
a mám Bluetti jako zdroj energie.
Je to legrační. Pokud se v tom vyznáš, je to neobvyklá sestava.
Vážení, je čas poslechnout si pár slov od otce nevěsty.
Bože. Děkuji.
Emmo, holčičko. Dnes vypadáš naprosto úžasně.
Čas uběhl příliš rychle, že?
Připadá mi, že ses před třemi dny odstěhovala, a už se vdáváš.
Vždycky jsi byla kreativní a vášnivá dívka.
A nevím, jestli si na to vzpomínáš,
ale jako malá sis vymýšlela nejrůznější postavy.
A pořádalas pro mě a mámu malá představení
v obývacím pokoji, jako jeviště.
Myslím, že můj nejoblíbenější byl slepý farmář.
Klopýtala okolo,
narážela do nábytku a křičela: "Neviděl někdo hnědou krávu?"
Ale na střední škole
jsi krátce koketovala s divadlem a herectví tě opravdu zaujalo.
Ale už žádní slepí farmáři. Muselo to být vážné.
Nejlépe otázka života a smrti.
Jako dospívající se stala aktivistkou.
A svou velkou vášeň pro kontrolu zbraní
brala tak vážně, že jsem ji jednou musel vyzvednout na policii,
protože házela vejce na zaměstnance Walmartu, že prodávají zbraně.
Bylo zřejmé, že to bylo od srdce, ale musím přiznat,
že částečně taky proto, že ses vzbouřila proti tátovi,
který pracuje v armádě a náhodou vlastní pušku.
Stejnou pušku, která záhadně v té době zmizela.
Pamatuješ si to?
Nebyla to divná náhoda?
Pardon. Pardon.
Omlouvám se všem.
Nejsou to kabely, které jsem žádal.
Jo.
Tohle mimochodem nebylo v plánu.
Tak jo.
Tak nějak jsem ztratil nit.
Emmo, Charlie, ať je vaše láska každým dnem silnější.
- Na zdraví. - Na zdraví.
Vždycky jste měli v domě zbraně?
Co?
Ne, já jsem... Ne, byl to skvělý proslov.
- Bylo to krásné. - Dobře.
Přímo sem.
Opravdu dobré.
- Možná si vezmi vodu a... - Ne, jsem na řadě. Řeknu proslov.
- Vím. Jen to říkám. - Chci to udělat.
Ztiš se, ano? Jsme na svatbě. Vzpamatuj se.
Zatraceně. Sakra.
Ahoj, vážení, ještě jednou.
Tak teď je čas
poslechnout si pár slov od hlavní družičky.
Rachel.
Zdravím. Je hezké vás tady všechny vidět.
S Charliem jsem se seznámila přes manžela Mika
a o pár let později jsme poznali Emmu.
Když mě Emma požádala, abych byla její družičkou,
byla jsem trochu překvapená.
Pamatuji si, že jsem si říkala: "Nemáš skutečné přátele?"
Žertuji!
Žertuji.
Ale vážně, když jsem Emmu poznala,
zjistila jsem, jak je mnohostranná a spletitá.
Je plná překvapení, že byste tomu nevěřili.
Ani Charlie!
Proto si myslím,
že v tomhle manželství najdou štěstí.
Protože, Emmo,
našla jsi v Charliem velmi tolerantního partnera.
Skutečného fanouška, že?
Mike se už na mě dívá. Máme nabitý program. Chápu.
Ale jo.
Myslím, že se k sobě skvěle hodíte.
Přeji vám všechno nejlepší.
Na šťastný, bezstarostný pár.
... hypotetické otázky ohledně střelce ve škole.
Ptal se jako za kamaráda, chápeš, co tím myslím?
Třeba uvažovala, že bude ve škole střílet.
Ne.
- Ahoj! - Ahoj Emmo.
- Promiň, vyděsila jsem tě? - Nevěsta. Jsi nádherná.
Děkuji.
Mluvilas teď s někým?
- Právě teď? - Jo.
- Jo. Jasně. - S kým?
- Se Susan. - Se Susan?
- O čem jste mluvily? - O ničem.
- O ničem? - O ničem.
Jen jsem myslela, že jsem něco zaslechla.
- Nevadí ti, kdybych... - Promiň. Jasně.
Můžu s tebou mluvit?
Sakra. Zavřeš dveře, prosím?
Co se děje?
Rachel sakra mluvila.
Proč si to myslíš?
Protože jsem zaslechla Mishu a něco řekla.
- Co řekla? - Nevím, ale řekla:
"Střelba ve škole." A "Nikomu to neříkej."
- A co myslíš, že jí Rachel řekla? - Nevím, Charlie. Sakra nevím.
Když to ví, když to ví i Misha, tak kdo to ještě ví?
Co, moji rodiče?
Panebože, moji rodiče.
Panebože, to snad ne... To se snad sakra neděje. Co?
Na tom sakra nezáleží. Je to jedno. Bude to v pořádku.
- Bude to v pohodě. - Dobře. Dobře.
Přísaháš, že jsi nic neřekl?
Jo. Asi mluvila o tom, co se stalo před týdnem.
Asi mluvila o tom.
Dobře. Přivedeš ji?
- Koho? - Mishu, abych si s ní promluvila.
Nevím. Neměli bychom z toho dělat vědu.
Ne. Musím zjistit, kdo jí to řekl. Prosím.
Dobře, jdu pro ni.
Emmo. Emmo. Zatraceně. Ježiši.
Můžu jen říct...
že mě políbil
a hned jsme přestali a opravdu to nic neznamenalo.
Počkej, co? O čem to mluví? O čem to mluvíš?
Nevím, nebyl ve své kůži. Byl trochu rozrušený
- a brečel, jen jsem... - Proč brečel?
Nevím. Ptal se mě, co bych udělala, kdybych...
Úplně jsem vyhořel. Byl jsem velmi rozrušený.
Zmlkni sakra. Co jsi říkala?
Ptal se mě, co bych dělala, kdyby Blake střílel ve škole.
- Řekl jsem "plánoval". - Dobře, jo.
Řekl "plánoval" a pak se rozčílil a začal brečet,
tak jsem se ho snažila utěšit,
ale zjevně si signály špatně vyložil.
Nic to neznamenalo. Byla to jen nehoda.
Byla to nehoda. Nechtěl jsem...
Do prdele.
Dobře.
Říkám, nic to nebylo.
Jsem zmatená.
To s tou střelbou je pravda?
Jsem v pohodě.
Jsi v pořádku, drahý?
Jo.
Milí hosté,
nastal čas poslechnout si pár slov nevěsty k ženichovi.
Ne?
Promiňte. Totiž nejdřív promluví ženich. Omluvte mě.
Dobře.
Emmo,
měl jsem proslov,
ale všechno jsem zapomněl.
Chtěl jsem říct,
že když jsem poprvé Emmu potkal, bylo to jako ve filmu, víte, jako
osudové setkání v kavárně.
Právě četla knihu.
Jak se jmenovala?
To je jedno. Ale...
Nečetl jsem tu knihu,
ale předstíral jsem to, abych s ní mohl mluvit.
Nic neslyšela kvůli... kvůli tomu uchu.
Připadalo mi to sexy.
A svým zvláštním způsobem i roztomilé.
A pak se zasmála, což je fakt typické,
chtěl jsem říct, že je to odpudivé,
ale zároveň legrační, že je to velmi roztomilé
a je to ten nejlepší smích.
Hned jsem se tam do ní zamiloval a od té doby to ve mně sílí.
A jsi má nejlepší kamarádka
a máme úžasný, úžasný sex.
A myslím...
Promiňte, celé jsem to pokazil.
Zapomeňte na to. Zapomeňte na ten proslov.
Nechtěl jsem tě ztrapnit, Emmo.
Nemůžu... Nezasloužím si tě.
A nemůžu uvěřit, jakou hloupost jsem ti způsobil.
Můžete, prosím... Můžete přestat klábosit, jasný?
Je to naše svatba.
Nic neudělala, jasný?
Nic neudělala.
Emmo, jsi láska mého života. Nechápu, proč bych ti ubližoval,
a už vůbec ne s Michou. Ježiši Kriste...
- Co to sakra má znamenat? - Nic.
- Šukalas s ním? - Nešukala.
Ne, snažil se.
Bylo by mi to jedno. I kdybys někoho zabila.
Bylo by mi to jedno. Nic by to nezměnilo
na tom, co k tobě cítím.
- Řekla jsem dost. - Miluji tě nejvíc na světě.
Prosím, sakra přestaň.
O tom jsem nevěděl.
- Vím, jen... - Proboha, můžeš držet hubu?
Blaku! Uklidni se, klid!
Emmo?
Haló?
Ne, není. Ani tady není.
Myslím, že je s rodiči. Její táta mi psal, ale...
Ne, nikdo nezvedá telefony.
Kurva.
Ahoj Emmo, vím, že se mnou nechceš mluvit,
ale můžeš mi dát vědět, jestli jsi v pořádku?
Jo, jen mi napiš.
Miluji tě.
Obtěžovals sexuálně Mischu?
- Co? - Ano, nebo ne.
Neobtěžoval jsem...
Ježiši!
Zatraceně, Blaku! Můžeš to říct slovy!
Ježiši!
- Dej si další drink! - To kurva udělám!
- Přestaň ječet! - Jdi do prdele!
Klid!
- Zabiju tě! - Drž hubu!
Kde je?
Seru na tebe!
- Kde je Emma? - Je...
Ne, pro mě ne.
- Jsi v pořádku, zlato? - Jo.
Co si dáš?
Cheeseburger a dietní colu, prosím.
Ahoj.
Můžu si sednout?
Jo, samozřejmě.
Je mi to líto.
Je mi to opravdu líto, Emmo.
Bydlíš někde poblíž?
Co?
Taky sem občas chodím a mám pocit, že jsem tě tu viděla.
Mimochodem, jsem Emma.
Jak se jmenuješ?
Charlie.
Bydlím dva bloky odtud.
Co se ti stalo s obličejem?
Zapletl jsem se do rvačky.
Přepadli ženu a snažil jsem se ji zachránit.
Totiž ten chlap jí ukradl dítě z kočárku a...
... říkal, že ho sní. Musel jsem ho zastavit.
Procházela se s dítětem uprostřed noci?
Jo, taky mi to připadalo divné.
Bylo to od tebe velmi statečné.
Díky.
Ráda tě poznávám, Charlie.
Moc mě těší, Emmo.
Překlad do CZ Jitoz Pro Titulky.com
www.titulky.com