Er I klar, piger?
Kom så, Kelly-klan, mens det er lyst. Det klarer op. Det er perfekt sejlvejr.
-Har du mine drikkevarer? -Hvad tror du?
Tag redningsveste på, før vi går ombord.
Skal det være hver weekend?
Ved du, hvor heldig du er? Hvor mange har en familie med en båd?
Den er uden motor.
-Catherine Alexis. -Jeg hedder Lexy nu.
Så siger vi det.
Ombord med jer.
-Kan jeg give dig et råd? -Aner det ikke, Andrea. Kan du?
-Se, hvad du gør ved dig selv. -Det er ikke et råd.
Og måske skulle du træffe nogle bedre valg.
Og slap af med junkfooden.
Ellers vælter båden.
Tager du min inhalator med?
Catherine! Kom nu, sveske.
Min mor sagde altid, at skal man gøre noget,
skal man gøre det ordentligt.
Og det gælder det meste,
at jo oftere man gør det, jo nemmere bliver det.
-Tog du min inhalator? -Ja.
Jeg går ud fra, det også gælder,
når man dræber folk.
Andrea?
Andrea, skat.
-Rick! -Du gode gud!
-Hvor er inhalatoren? -Catherine, hjælp hende!
Rolig. Bare træk vejret, skat.
HANS OG HENDES
Hjælp!
Nej!
Jack, det er mig. Du skal komme hurtigst muligt.
-Jeg har sendt dig min lokation. -Hun er død.
Åh nej. Min søster… Min søster er død.
-Hvad? Hvordan? -Nogen har dræbt hende.
Jeg sagde, der ikke ville ske hende noget.
-Åh gud, Jack. -Jeg sagde…
Jeg ved, hvem der dræbte hende. Det var Lexy Jones.
Hun dræbte Rachel og Helen. Måske hjalp Richard hende.
Hvem taler du med?
Hvem er det?
Fandens. Hvem er det?
Jeg kommer. Anna!
Anna!
Anna, jeg er på vej.
Jeg kommer. Kan du høre mig?
-Jeg kommer nu, -Jeg må tale med dig.
-Hvad vil du? -Hvad sker der?
Anna er i fare ved Lake Zwerner. Lexy Jones er morderen. Richard hjælper.
-Lexy Jones? -Ja.
-Jeg skal tale med dig. -Tag med, hvis du vil.
Stop. Bliv der.
Stop.
-Er du sindssyg? -Jeg må tale med dig.
Retter du en pistol mod mig?
Hvorfor ledte du efter en vielsesring i lighuset?
Min kone er i fare.
-Jeg har ikke tid! -Stop. Du må forklare dig.
-Hey! -Du er indsmurt i blod!
Læg så den skide pistol væk.
Du afleverede forurenet DNA og styrer mig imod Clyde.
Du afbestilte opkaldslisten.
-Du skal svare mig. -Læg pistolen.
-Læg så… -Stop!
-Gudfader. -Stå stille!
Har du tænkt dig at skyde mig? Vil du skyde mig, Priya?
Du skal ingen steder, før jeg får nogle svar.
Pis.
Kriminalassistent Patel. Send assistance til Jack Harpers hjem!
Du gode…
I skide mennesker.
Hvilke mennesker?
Rige, privilegerede,
manipulerende skiderikker.
Nå, de mennesker.
I tror, I kan gøre, hvad I vil, sige, hvad I vil.
Knalde med hvem som helst helt uden konsekvenser.
-Du ved, jeg ikke er sådan. -Du er præcis sådan.
Måske er du ikke klar over, hvem du er gift med.
Stop! Vi venter her!
Priya, tag det roligt. Tænk dig lige om.
Bare tænk. Det er mig.
Stol på mig.
Det er Jack, din ven Jack. Det er bare mig.
Jeg lover, at alt vil give mening. Det lover jeg dig.
Fuck.
Richard, du behøver ikke at blive ved med at hjælpe hende.
Med hvad?
Med at dræbe de kvinder?
Er det den historie, som skal give din karriere nyt liv?
Hold kæft, hvor er du ynkelig.
-Er jeg? -Ja.
Hvad satan?
Stop!
For helvede da!
Jeg sagde, du skulle lære at bruge pistolen!
Nej! Luk den dør op nu!
Du fredsens!
Hey! Gør hende ikke noget!
Anna, tag den nu!
Kom nu!
Tag den, for pokker!
-Tjek indenfor! -Okay.
Patel, er du okay?
Ja.
Skat!
Richard!
-Psykopat! Du er sindssyg! -Mig?
Hvornår planlagde du at lokke mig hertil?
Du lokkede mig ud i skoven for 20 år siden!
-Jeg vidste ikke, hvad de ville gøre! -Din skide løgner.
Du har altid været en løgner. Du lo ad mig!
"Sid sammen med os, Catherine."
"Kom til min fødselsdagsfest, Catherine!"
Jeg drikker ikke pis længere!
Nej!
Hold op!
Nej!
Skat!
-Patel, hvad sker der hos Jack? -Zoe Harper er død.
Hvad? For satan! Jeg er hjemme hos Duffie. Hans advokat er her.
Han hævder, at hans kone og Helen Wang forsøgte at afpresse Lexy Jones.
-Hun fik en på skrinet. -Afpressede Rachel Lexy Jones?
-Med hvad? -Søsterens død.
Lexy Jones' søster? Kendte Rachel Hopkins Lexy Jones?
De gik på St. Hilary's.
Ifølge Clyde begik Lexy den fejl at betro sig til Rachel.
Hvad hed den døde søster?
Andrea. Andrea Kelly.
-Catherine Kellys søster? -Nemlig.
Chef, Catherine Kelly er Lexy Jones.
Mød mig ved familien Kellys hus. Jeg sender adressen.
Fart på!
Åh gud!
Svar nu, Anna! Tag den skide telefon!
-Anna! -Jack…
-Anna!
Anna!
Skat?
Anna!
Anna! Hey!
Anna!
Er du okay?
Ja.
Det gør mig ondt med Zoe.
Hvad skal jeg sige til Meg?
Måske kan jeg hjælpe.
Ja, måske.
Hvad skete der med jer?
Dig, min søster, Lexy.
Hvad handler det om?
Rachel var…
…anføreren.
Men Helen og…
…Zoe vidste besked.
De…
De førte Lexy… Catherine og mig ind i skoven.
På min 16-års fødselsdag.
De sagde, vi skulle holde fest. Og…
Og nogle mænd dukkede op.
Mænd, som Rachel havde…
…sendt billeder af os to.
Mændene…
…overfaldt Catherine.
Og Rachel, Helen og din søster så på.
Jeg ville fortælle dig det. Jeg…
Jeg begyndte på det mange gange. Og jeg…
Jeg kunne ikke. Jeg troede, jeg måske…
…ikke skulle sige det på grund af Zoe.
Og sandheden er, Jack…
Jeg har aldrig kunnet sige det til nogen.
Jeg troede nok, at jeg kunne lade, som om det ikke var sket.
-Så det gjorde jeg. -Ja.
-Undskyld. -Det er okay.
-Gid jeg havde sagt det. -Hey…
Shit. Det gør mig ondt at høre.
Det gør mig ondt.
Du fredsens.
Jeg husker, da Kellys pige døde. Andrea, storesøsteren til hende her.
Et astmaanfald, mener jeg.
De var ude på søen på sejltur, underligt nok.
Den arme pige blev kvalt, før de nåede land.
Hele afdelingen kom til begravelsen. Sørgeligt.
Og mærkeligt.
Hvad var mærkeligt?
Jeg har aldrig set nogen græde som Catherine Kelly.
Hun hulkede, så jeg troede, hun ville kaste op.
Hendes søster var lige død.
Jeg gik ned i bedemandsforretningens kælder for at få en kop kaffe.
Der sad Catherine Kelly og spiste Krispy Kremes og… smilede.
Som havde hun fået den sidste p-plads ved Cracker Barrel.
Sherif.
Hvad helvede?
Det var satans.
-Rachel Hopkins' negle? -Det håber jeg fandeme.
Sherif.
Vi fandt en kniv.
Fjern grabberne! Vil I sige, hvorfor jeg er anholdt?
Jeg er uskyldig! Min kone har ikke…
I burde sgu anholde den skøre kælling.
Det er hende, som er skør! Jeg har ikke gjort noget!
-Slap nu lidt af. -Fuck dig!
-Hey! -Jeg er uskyldig! Slip mig!
Det her gavner dig ikke.
Du skal vel arbejde.
Ja. Det skal jeg vel.
-Vil du gøre dig lidt i stand først? -Det behøves ikke.
Okay.
Nogle ting ændrer sig aldrig.
-Miss Andrews. -Miss Andrews!
Hvordan påvirker det sikkerheden i Lumpkin County?
Undersøgte du familien Kelly?
Anna, hvad tror du, her foregår.
-Hej. -Hej.
Det gør mig ondt med Zoe.
Ja.
Vil jeg klare den?
Ja.
-Selv om hendes pistol ikke var ladt? -Ja.
Bare glem det, Boston.
Vi er i Dahlonega.
ET ÅR EFTER
Og til sidst en sød historie. Tillykke til Atlantas egen Jiwoo Park.
Jiwoo på kun 13 år er videre til finalen i den nationale stavekonkurrence.
-Kun 13 år? -Kun 13 år.
-En dygtig ung dame. -Ja.
Hvem kan stave Jiwoos vinderord cozenage?
-Nogen bud? -Definition.
-Det at bedrage eller narre… -Meg, vi skal af sted. Kom så.
-Vi spillede dodgeball… -Okay.
-…med bløde bolde. -Vil du hjælpe mig?
For Lauren blev ramt i ansigtet.
-Blev hun ramt i ansigtet? -Ja.
-Var hun okay? -Nej, hun tudede som et pattebarn.
-Så du til hende? -Ja.
-Vi behøver ikke skrivebordet, gør vi? -Jo.
Er det meget vigtigt? Okay, så læg det i.
-Onkel Jack, ved du hvad? -Hvad?
Vi havde "vis og fortæl", og Andre havde sin snapskildpadde med.
Og det måtte han ikke.
-Hvorfor ikke? -Ms. Fong havde forbudt kæledyr.
-Gjorde han det alligevel? -Ja. Han tror, han er noget.
Men det ved du, han ikke er, ikke?
-Jo. -Nemlig.
Godt. Ind med dig, skat. Selen på, snut.
Jeg elsker mine morgener med jer,
men nu må jeg forlade jer.
I er i gode hænder. Vi ses på mandag.
På gensyn fra alle os på WSK. Mit navn er Anna Andrews.
-Mit navn er Brenning Dunnington. -Godmorgen.
Vi er ude. Godt gået, folkens.
-Tak. -Nyd weekenden.
-Jeg skal prøve. -Pas på dig.
-Godt. -Nu skal jeg hjælpe dig.
Hvad skulle jeg gøre uden dig, Danny? Det finder jeg snart ud af.
Jeg skal have de sko af. Hvad så, Jim?
Vi har fået papirerne fra Richards advokater.
-Fortrolighedserklæringen? -Det hele.
Javel. Okay. Og?
Dit injuriesøgsmål ville have knust ham.
Ja.
Han lokker dig i sin kones dræberfælde og prøver at give dig skylden.
Han burde ende i en papkasse under en bro.
Så, så.
Jeg overvejede det, men vrede og nag skader kun dem, som holder fast i det.
Apropos vrede mennesker. Vil du tale med din agent?
-Er der noget galt? -Nej.
Nej, men angående din nye kontrakt er hun lidt… Hvad hedder det?
-Vedholdende? -Nej, pågående.
Bed hende skrue lidt ned og være lidt mere…
-Føjelig? -Rimelig.
-Okay, jeg tager mig af hende. -Skønt. Tak.
Hun bliver bare lidt krigerisk af og til.
-Undskyld. -Okay.
Hun brugte vel tilbuddet fra Today Show imod dig.
Hov. Hvad for noget?
Og det er kun ét tilbud. Hun er bare glad.
10 % af fire millioner giver Louis Vuitton og Louboutin.
Okay, hør her. Jeg taler med cheferne. Jeg siger, at hvis du går, går jeg.
-Vil du gøre det for mig? -Overlad det til bossen.
Tak.
Hyg dig.
-God weekend. -Tak.
-Opsedasse! -Der er hun!
Løft så lidt som muligt.
Der er mindst to sider af en historie.
Din og min.
Vores og deres.
Hans og hendes.
CHARLOTTE ALICE HARPER 12. JANUAR-2. SEPTEMBER 2023
Så der er altid nogen, som lyver.
Det tog lang tid.
Men nu forstår jeg, hvorfor det gik galt.
Det går tilbage til det her sted.
Til dem, som gjorde det forkerte.
Folk kender måske mit ansigt.
De kender måske mit navn.
Men de vil aldrig lære mig at kende.
Vi skjuler os alle bag det selv, vi viser verden.
Hej, Clara.
Men folk ændrer sig ikke. Ikke rigtigt.
Ikke indeni.
Vi mennesker er i stand til at forvolde stor lidelse.
Stor pinsel.
Stor smerte.
Og dog er det farligste, vi gør, at lyve…
…for andre.
Og for os selv.
Man siger, at vrede kun skader den, som holder fast i den.
Men jeg er uenig.
Vrede får mig op om morgenen.
Ja, man kan lade sig ødelægge af den.
Eller man kan lade den holde sig oppe.
Det afhænger af, hvordan man bruger sin vrede.
Og hvem man retter den imod.
DER ER MINDST TO SIDER AF EN HISTORIE.
HANS OG HENDES.
"Min mor sagde altid, at skal man gøre noget,
skal man gøre det ordentligt.
Og det gælder det meste,
at jo oftere man gør det, jo nemmere bliver det.
Jeg går ud fra, det også gælder…"
…når man dræber folk.
Jeg ønskede kun, at du skulle være lykkelig.
Og det var du.
Jeg troede ikke, jeg kunne blive mere stolt af dig…
…før jeg så dig med lille Charlotte.
Da Jack bad mig om at passe mit dyrebare barnebarn…
…blev jeg så glad.
Hvad sker her?
Alice! Alice!
Alice!
Lægen kaldte det vuggedød.
Han sagde, det ikke var nogens skyld. Men Charlotte var mit ansvar.
Og jeg svigtede dig.
Få måneder senere forsvandt du.
Jeg havde kun dine gamle bånd.
…at I får en skøn ferie og ikke sidder fast…
Sådan havde jeg dig her hos mig.
-Jeg er Lexy Jones… -Sådan havde jeg dig tæt på.
Martha Stewart frikendt…
Inden jeg gik i seng, så jeg fem minutter.
Så du var hos mig.
Jeg sad det eneste sted, jeg mente, du ville vende tilbage til.
Men du kom aldrig.
Men det var der andre, der gjorde.
Præcise som et urværk.
Tak, skat.
Jeg ved, jeg snagede.
-Kom godt hjem. -Savn mig nu ikke.
Sagsøg mig.
Vi ses i næste uge!
Men jeg tænkte kun på dig.
Ved at se dine videoer, var du hos mig i næsten seks måneder.
Mit navn er Lexy Jones, og fra alle os på WSK,
hav en god aften, Atlanta.
Indtil jeg kun havde ét bånd tilbage.
Der stod ikke noget på det, men så snart jeg satte det i,
vidste jeg, hvad det var.
Din 16-års fødselsdagsfest.
Bare rolig. Det skal nok gå.
Sådan, Anna!
-Catherine, prøv du. -Sæt jer til rette.
-Anna? Stop! Slip mig! -Hvad laver I?
Stop!
Slip mig! Slip mig!
-Hvorfor hjælper I mig ikke? -Slap nu af, kælling.
Hvad…
Catherine!
-Hjælp! -Læg dig ned, kælling!
Tag hende. I får rabat.
-Læg dig så ned. -Catherine!
-Hjælp mig! -Fuck dig.
-Hjælp! -Rachel, hvad fanden?
Nej, stop!
Jeg giver hende en fødselsdagsgave, hun aldrig glemmer.
Nej! Nej!
På dagen for Charlottes død bad jeg til, du ikke kom tilbage.
Men det gjorde du.
Og du så dem.
Og jeg havde lyst til at råbe: "Gå herfra!
Kom hjem til mig.
Nu er mor her.
Hun kan ikke gøre dig mere ondt."
VENSTRE FORDÆK - LAVT TRYK
Seriøst?
Jack!
Lort.
Hallo?
Den, som sagde "man opvejer ikke en uret ved at begå en ny"…
Hej.
…manglede fantasi.
Og en skarp kniv.
Ingen regner med, at en kvinde er seriemorder.
Læg dertil alderen.
Forveksl beslutsomhed med demens.
Og der er jeg. Billedet på svaghed.
Men min forstand…
…min hukommelse…
…er solid som en bjørnefælde.
Fuck dig.
…fra alle os på WSK,
hav en god aften, Atlanta.
Nu har jeg dig, din lille møgkælling.
Sådan er det med de ældre.
Ligesom bagdørene og arbejderne, som benytter dem…
…bliver vi som regel overset.
Hej, mor. Jeg går med Rachel hjem.
Ignoreret.
Usynlige.
År efter år
efter år.
De samme låse.
De samme døre.
De samme nøgler.
De kunne have stoppet mig.
Men vi ser, hvad vi ønsker at se.
Selv når sandheden er lige for næsen af os.
Eller under os.
Det var ikke tanken at dræbe Catherine.
En fængselsstraf for at svigte dig den aften var fair.
Jeg skulle bruge en morder til en saftig historie.
Dahlonega Manor.
Hallo? Jeg vil annullere en reservation.
Jeg vidste, du var sikker.
Jack vil altid være der for dig.
Det var ikke med i planen, at Patel var så god en skytte.
Men jeg kan ikke påstå, det har holdt mig vågen om natten.
Drabet på Rachel fik dig hjem.
Drabet på Helen…
…fik dig til at blive.
Og drabet på Zoe…
…gav dig den familie, du havde mistet.
Jeg skriver det her nu, skat…
…for snart bliver du mor igen.
Elsk mine børnebørn, som jeg har elsket dig.
Lær dem værdien af hård arbejde…
…og planlægning.
Forbered dem på et liv, som både er grimt…
…og smukt.
Uforudsigeligt.
Altid i forandring.
Bortset fra én ting.
Vis dem, at en mors kærlighed
aldrig falmer,
aldrig svækkes.
Den er konstant.
Bestandig.
Ubønhørlig.
De kærligste hilsner, min kæreste pige.
Din mor.
Tekster af: Henriette Saffron