Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
‫היי. שלום. היי.‬ ‫-היי, סטיב.‬
‫תודה שבאת.‬ ‫-אין בעיה.‬
‫כן. שב.‬ ‫-בסדר.‬
‫אנגוס יחבר אותך למיקרופון.‬
‫כן, סליחה. אני אצמיד את זה אליך,‬
‫ואשים את זה בכיס הצדדי.‬ ‫-בסדר.‬
‫תודה.‬ ‫-בסדר.‬
‫בסדר. סליחה, סטיב.‬
‫זה ייקח רק שנייה.‬ ‫-כן.‬
‫מצלמים.‬ ‫-אני רק איפטר מזה.‬
‫מוכן להתחיל?‬
‫האמת שאני לא ממש מוכן.‬
‫אתם יכולים להפסיק לצלם לרגע?‬
‫כן.‬ ‫-בטח.‬
‫לא חייבים לעשות את זה עכשיו.‬ ‫-לא.‬
‫כדאי ש... אנחנו כאן, בואו נעשה את זה.‬
‫נעשה את זה.‬ ‫-בטוח?‬
‫כן.‬ ‫-בסדר.‬
‫ספר לנו קצת על סטנטון ווד.‬
‫- סטיב -‬
‫בסדר.‬
‫אם ג'ני תישאר אחרי הפגישות שלה,‬
‫אולי נוכל לשבת לשיחה.‬
‫תנסה לגרום להם לדבר.‬
‫ריילי זקוק להתערבות, סטיבן.‬
‫לעזאזל, לא התקשרתי לאבא של נביל.‬ ‫בסדר, ארבע, להתקשר לאבא של נבז.‬
‫בגדול, סטיבן...‬
‫בגדול, תטפל בזה.‬
‫תעבור את היום. אתה בן 48.‬
‫זה מה שבני אדם עושים. אתה אדם בוגר.‬
‫ואז העימות הגדול בין ידידים וחברים לקבוצה.‬
‫יריבות משפחתית עתיקה, אנגליה נגד סקוטלנד,‬
‫והמפסידים במשחק יודחו מיורו 96'.‬
‫פאק! אלוהים!‬
‫בוקר טוב, שיי.‬ ‫-ואו!‬
‫באת לי בהפתעה, סטיב.‬
‫זה לא לעניין, נכון?‬
‫מה?‬ ‫-בחייך, שיי.‬
‫תגיד לי שאתה יודע שזה לא לעניין‬ ‫להיות כאן בבוקר ולהתמסטל.‬
‫תחזיק את זה.‬
‫כן.‬
‫מה אתה עושה?‬ ‫-לא, אני...‬
‫אפל, כן.‬
‫זה די קשוח, לא?‬
‫קשוח. כן, ממש קשוח.‬
‫אני מעדיף מוזיקה קצת יותר...‬ ‫סגנון קצת יותר חללי.‬
‫סינתיסייזר וכאלה.‬ ‫-חללי. אהבתי.‬
‫זה דווקא מוצא חן בעיניי.‬
‫מה שלומך?‬
‫דאגתי לך.‬
‫אני מרגיש קצת יותר...‬
‫יותר עוקצני מאשר רך, יודע?‬
‫כן.‬
‫אני מבין.‬
‫אתה בראש הרשימה שלי היום, כן?‬ ‫אז נמצא זמן לדבר.‬
‫מישהו השתין בכוס שלי, ושתיתי המון.‬
‫כנראה ג'יימי.‬
‫מה? זה מצחיק אותך?‬
‫לא, זה נורא.‬ ‫-אתה רוצה שתן בפה שלך?‬
‫אתה חייב לספר לי את הדברים האלה, שיי.‬ ‫זה נורא.‬
‫היי, סטיב.‬
‫קבל.‬
‫כן.‬
‫כן. היא יפהפייה, נכון?‬
‫כן, גבר.‬ ‫-אהבתי.‬
‫לא, קח אותה.‬
‫אני אשב על מכסה המנוע,‬ ‫ותסיע אותי ממש לאט לבית הספר!‬
‫לא, ממש לא. רד, שיי.‬
‫צוות הצילום יכול לצלם אותנו מגיעים.‬ ‫-מה אמרת?‬
‫צוות הצילום יכול לצלם אותנו כשניכנס.‬
‫פאק, זה יום חמישי! אני אאחר. רד!‬
‫אני רוצה לדבר עוד!‬ ‫-רד!‬
‫בחייך, סטיב. אל תהיה כזה.‬ ‫-שיט! לא, שיי.‬
‫כולם מתנהגים כמו מניאקים ו...‬ ‫-רד!‬
‫בחייך, גבר.‬ ‫-שיי... בסדר.‬
‫נו, באמת!‬
‫טוב. רד!‬
‫בסדר!‬
‫תקשיבו.‬
‫"יושב במרפסת, חושב על פעולה‬
‫"פעולה‬ ‫-משיכה‬
‫"כן, אני מושך את הבנות‬
‫"בנות‬ ‫-כמו פטריק סווייזי‬
‫"סווייזי‬ ‫-אני משגע את הבנות"‬
‫רגע. תשתוק. חכה שנייה.‬
‫"אני משגע את כולן, לא כמו ג'יימי השמוק"‬
‫מה?‬
‫שלום, אימא של קאל העשיר. חטפנו את קאל.‬
‫המחיר הוא 50 אלף. 50...‬
‫היי, 50 אלף, אימא! 50 אלף!‬
‫אנגוס, תעזור לי שנייה. תמשיך לארגן את ה...‬
‫טארון, אתה בסדר?‬
‫אוון.‬ ‫-היי, הנה הוא.‬
‫נהדר. אתה בטח סטיב המפורסם.‬
‫סטיב, ברגע שתהיה מוכן, חבר.‬ ‫-כן. בסדר.‬
‫סטיב, אני קמילה מ"פוינטס וסט". היי.‬ ‫-היי.‬
‫בנים! בנים, מספיק. להירגע.‬
‫ג'יימי, תן לנו שנייה.‬ ‫קדימה, לכו לחדר המנוחה.‬
‫סליחה על ג'יימי. הוא רוצה...‬
‫לכו, בנים. סליחה. הכול בסדר.‬
‫סטיב, זה ג'ף. הוא הבמאי.‬
‫נעים להכיר.‬ ‫-ואו. במאי?‬
‫אמרו שזו תהיה רק כתבה קטנה‬ ‫על בית הספר ועל מה שאנחנו עושים.‬
‫אתה יודע, קטע של חמש דקות בסוף ה...‬
‫אני אדקור אותך!‬
‫קטע של חמש דקות בסוף החדשות?‬
‫כן, זה "פוינטס וסט",‬ ‫אז זה קטע אחרי החדשות.‬
‫אבל צריך להשקיע בזה מחשבה.‬ ‫-כן.‬
‫זה אנגוס, טכנאי הקול.‬ ‫-היי.‬
‫וקלייר היא הצלמת.‬
‫היי. סליחה, רק שנייה.‬
‫שולה, היי. אפשר לדבר איתך?‬ ‫-היי.‬
‫בואי ניכנס לחדר הצוות.‬
‫סליחה, פשוט מטורף כאן הבוקר.‬
‫את בסדר? הכול טוב?‬
‫הכול טוב, כן.‬
‫למעשה, סטיב, נוכל לדבר על כמה דברים?‬
‫טארון, אתה יודע...‬ ‫-כן.‬
‫היי, סטיב. רציתי לשאול,‬ ‫זה בסדר שנצלם קצת למעלה?‬
‫וגם בחוץ, בגינה?‬ ‫-לא.‬
‫לא בחדרי הבנים.‬
‫אתם מוזמנים לצלם,‬ ‫אבל לא בחדרי הבנים, אם זה בסדר.‬
‫שולה, כן, 100 אחוז. כן, נדבר.‬
‫את בראש הרשימה שלי. מבטיח.‬ ‫-בסדר.‬
‫סליחה, חבר'ה. סליחה.‬
‫רד ממני, בנזונה מזדיין!‬
‫בנים!‬ ‫-אני אהרוג אותך!‬
‫ג'יימי! מספיק!‬ ‫-אני אהרוג אותך!‬
‫ריילי!‬
‫מה?‬ ‫-ג'יימי!‬
‫עוף ממני!‬
‫בוא הנה, חתיכת נקבה!‬ ‫-לך תזדיין!‬
‫בנים.‬ ‫-מה?‬
‫בנזונה שמן ומטומטם!‬
‫ריילי, די! מספיק!‬ ‫-עוף ממני, סטיב!‬
‫ריילי.‬ ‫-נראה אותך!‬
‫לא.‬
‫לא, בחייך, אל תעשה את זה.‬
‫בנזונה מטומטם.‬ ‫-ג'יימי. בוא.‬
‫שרטת לי את הפנים, יא אפס.‬ ‫-לך תזדיין, חתיכת הומו!‬
‫בסדר.‬ ‫-מה, יא בנזונה?‬
‫אני אדקור אותך!‬ ‫-אין יותר שולחן ביליארד. בסדר.‬
‫מספיק.‬ ‫-הוא אידיוט, גבר.‬
‫ריילי!‬
‫הוא תמיד...‬
‫ריילי, מה זה היה?‬
‫לא.‬
‫לא, אחי. הוא חולה נפש.‬
‫טוב. בוא נירגע, בסדר? נשימות עמוקות.‬
‫הוא פסיכי, סטיב. הוא בנזונה.‬ ‫כולכם יודעים, אבל אנחנו צריכים לחיות איתו!‬
‫הוא מציק לנו כל יום!‬ ‫-לא.‬
‫בחייך, אתה חייב להירגע. תירגע, בסדר?‬
‫אתה וג'יימי חברים.‬
‫אתה לא רואה את זה, אבל זו האמת.‬ ‫תפסיקו לריב. אין טעם.‬
‫הוא ליקק לי את הפרצוף, סטיב.‬ ‫הוא ירק לי בפה.‬
‫זו תקיפה מינית.‬
‫טוב. ריילי, אני אגיד לך משהו,‬ ‫ואתה תגלגל עיניים.‬
‫"אתה יותר טוב מזה, ריילי."‬ ‫-כן. קלעת בול.‬
‫אבל אם תרים שוב יד עליי‬ ‫או על חבר צוות אחר,‬
‫זה יהיה הסוף.‬
‫יסלקו אותך מכאן.‬
‫בסדר? אני כאן בשבילך, טוב?‬
‫תודה, סטיב.‬
‫בסדר. טוב, בוא נלך.‬
‫יותר ריכוז, פחות מכות, כן?‬
‫בוא נלך.‬
‫יש שקוראים לזה הזדמנות אחרונה.‬ ‫-כן!‬
‫לא, ריילי!‬ ‫-יש שקוראים לזה...‬
‫שיט.‬ ‫-חכי. כן. לא, שוב.‬
‫לא, האמת שממש אהבתי את זה.‬ ‫-סליחה.‬
‫רק תעמדי קצת יותר רחוק‬ ‫ותלכי יותר לפני שתתחילי לדבר.‬
‫יש לנו הרבה זמן.‬
‫יש שקוראים לזה הזדמנות אחרונה.‬
‫יש שקוראים לזה מזבלה יקרה מאוד‬
‫לפסולת של החברה.‬
‫התערבות חינוכית פרוגרסיבית ורדיקלית,‬
‫או חדר המתנה למוסד לעבריינים צעירים?‬
‫אולי כאן, באחוזת סטנטון ווד,‬
‫כל הדברים האלה נכונים.‬
‫כן.‬ ‫-כן, זה נהדר.‬
‫שננסה במקום אחר?‬
‫אנחנו מצלמים?‬ ‫-כן.‬
‫פאק! שיט! בנזונה! בולשיט!‬
‫ריילי, בן 17.‬
‫ושלושה רבעים.‬
‫איך תתאר את עצמך בשלוש מילים?‬
‫אחת, תותח מקורנוול.‬
‫שתיים, הארדקור.‬
‫ושלוש, חצוף.‬
‫מה ג'יימי אמר?‬
‫ג'יימי אמר,‬
‫"כריזמטי, סקסי ומהפנט."‬
‫הוא כזה טמבל.‬
‫שאלה אחרונה.‬
‫אם ריילי של 1996‬ ‫היה יכול לומר משהו לריילי של 1990,‬
‫מה הוא היה אומר?‬
‫שלום, ריילי.‬
‫אל תיתן לאף אחד לזלזל בך.‬
‫תזכור מי אתה ותשמור על ראש מורם.‬
‫כי אתה ריילי, כן? אתה פאקינג ריילי!‬
‫איזה זין!‬
‫...ג'יימי, כי אז ג'יימי יהיה ליד ריילי.‬
‫אולי נבז יחליף עם שיי.‬
‫זה לא יעבוד.‬
‫אימא, תשכחי מזה. פשוט הייתי עצבני.‬
‫זה הכול. כאילו...‬
‫שיי, תפסיק לדבר ותקשיב.‬
‫זה לא היה בסדר, שיי.‬
‫זה ממש הבהיל אותי, ואנחנו...‬
‫איאן ואני פשוט לא מסוגלים.‬
‫זה היה הגבול מבחינתנו.‬
‫אז החלטנו שבזמן שאתה בסטנטון ווד, אנחנו...‬
‫מתנתקים.‬
‫מה... על מה את מדברת?‬
‫בלי שיחות טלפון או ביקורים.‬
‫מה את אומרת?‬
‫את לא יכולה לנתק איתי קשר. אני הבן שלך.‬
‫תשתוק ותקשיב.‬
‫זה נגמר.‬
‫אתה מתקשר וצועק עליי,‬ ‫מעליב אותנו, מאיים עלינו.‬
‫זה הורס לנו את החיים, שיי. זה נגמר.‬
‫הורס לכם את החיים?‬
‫אימא, את מטורפת. מה?‬
‫בחיים לא איימתי עלייך. אני רק...‬
‫זה סתם יוצא לי ככה לפעמים, ו...‬
‫כן, בדיוק.‬
‫זו הנקודה שלי.‬
‫אני חולם את זה?‬
‫זה לטובה, בסדר? לטובת כולנו.‬
‫ואם...‬
‫ואם אזדקק לך?‬
‫שיי. בן 17.‬
‫זה השם האמיתי שלך?‬
‫עכשיו כן.‬
‫איך תתאר את עצמך בשלוש מילים?‬
‫מדוכא, כועס ומשועמם.‬
‫צר לי לשמוע.‬
‫פול הפדופיל, אני יודע שאתה שומע אותי!‬
‫פול הדפוק!‬ ‫-נבז?‬
‫אני איכנס לשם ואהרוג אותך!‬ ‫-נבז.‬
‫הוא שם כבר שעתיים. אני לא צוחק.‬ ‫-מי?‬
‫פול הדפוק!‬
‫לא, אל... אם זה דחוף, תשתמש בשירותים האחרים.‬
‫פול, קדימה. החוצה.‬
‫לעזאזל.‬
‫ראפ, ג'ונגל, דראם אנד בס,‬ ‫פאנקי האוס, אופנה.‬
‫אוהב בנות, אני לא אשקר.‬
‫אוהב סטיילינג. הייתי שמח להיות דוגמן.‬
‫הרבה אמרו לי שאני יכול לדגמן.‬
‫זה לא מפתיע. אפשר להבין.‬
‫בוקר טוב לכולם.‬
‫הנה אתה, סטיבן. טוב.‬ ‫-הכול בסדר בחוץ?‬
‫בסדר?‬ ‫-הכול טוב.‬
‫היום הוא אסון מוחלט.‬ ‫אי אפשר להכחיש את זה, בסדר?‬
‫וצוות הצילום הזה יהיה כאן‬ ‫לפחות עד סוף יום הלימודים.‬
‫זה עוזר מאוד. תודה באמת, סטיב.‬
‫זה יעשה טוב לבית הספר.‬ ‫זו תהיה פרסומת טובה, יודעת?‬
‫אנחנו צריכים לשתף פעולה.‬ ‫-בסדר.‬
‫הם נראים נחמדים, אין בעיה. אבל...‬
‫סטיבן, זמן לפיזיותרפיה. תשכב.‬
‫בסדר.‬ ‫-בסדר.‬
‫אמרתי להם שהם חייבים לסיים עד חמש.‬
‫ואסור להם להפריע לשיעורים.‬ ‫-כן.‬
‫שלא יסיחו את דעתם של הילדים. בסדר?‬ ‫-כן.‬
‫לקחת את הכדורים שלך?‬ ‫-כן.‬
‫יש לי רק חמש דקות, חבר'ה,‬ ‫ואז אני צריך ללכת לטפל בג'יימי.‬
‫בסדר.‬
‫טוב, הדבר הכי חשוב‬ ‫הוא הפגישה ב-11:00 עם נציגי הקרן,‬
‫ג'וליאן ושרלוט.‬
‫כן, אני יודעת.‬
‫הם באים ומנדנדים לנו,‬
‫ואומרים שאסור להדליק‬ ‫את החימום בחורף הבא? בסדר.‬
‫אני רוצה שניפגש ונעבור על התיקים של הבנים.‬
‫נקדיש קצת זמן כדי להתעדכן, בסדר?‬
‫נראה מה המצב של כולם,‬
‫איך ג'ני מתקדמת,‬ ‫ומה התוכנית שלנו לסמסטר הבא.‬
‫כרגע פשוט נעבור את היום הזה.‬ ‫-כן.‬
‫נאום טוב, בוס.‬
‫כן, תודה.‬
‫נו, תעברי איתנו על הלו"ז. בואי נשמע.‬
‫נתחיל באנדי ובאוון.‬
‫מצטערת, אבל אתם נכנסים כמחליפים.‬
‫היום בטוח, מחר כנראה.‬ ‫-כן.‬
‫שולה.‬ ‫-כן?‬
‫אצלך הכול כרגיל. אין שינויים.‬ ‫טארון חזר לכיתה, חזר לג'ני.‬
‫אם זה בסדר מבחינתך,‬
‫הוא יחזור לשחק כדורגל היום.‬
‫זה בסדר.‬
‫אני אעדכן את אוון אם יעשו לי צרות בכדורגל.‬
‫אבל למען האמת,‬ ‫ברגע שהבנים יראו אותי משחקת...‬
‫מי זה? אפשר לעזור לך?‬
‫כן. אני רק צריך לחבר‬ ‫את הסוללות שלי לחשמל, אם זה בסדר.‬
‫כן, בטח.‬
‫ושולה, איך הולך לך עם ספרי השמע מאת סטיב?‬
‫הוא נתן לך את הקלטות?‬
‫כן. זה עוזר מאוד, סטיב.‬
‫שמי שולה מרשל.‬
‫אני בת 28.‬
‫וכן, אני בסטנטון ווד כבר קצת יותר מחודש.‬
‫אנחנו מבקשים מאנשים‬ ‫לתאר את עצמם בשלוש מילים.‬
‫הייתי אומרת שאני ממוקדת,‬
‫מסורה,‬
‫גמישה.‬
‫תקשיבו, זוכרים שניסו לשכנע‬ ‫את חבר הפרלמנט המקומי‬
‫לבוא ולהצטלם עם "נוער השוליים"?‬
‫מה השם שלו?‬
‫האדון הנכבד פרקאר מכניס-את-הפין-לחיות-משק?‬
‫היי.‬ ‫-נו, באמת.‬
‫פאק, ג'יימי! יש לי פאקינג...‬
‫השם, סטיבן, הוא יו מונטגיו-פאוול.‬
‫הוגים את זה כ"פול".‬
‫הבנתי.‬ ‫-בסדר, כן.‬
‫הוא מגיע ב-12:00 כדי להצטלם‬ ‫לכתבה של "פוינטס וסט".‬
‫בסדר?‬ ‫-טוב.‬
‫הוא יצר קשר עם הצוות‬ ‫וביקש שיעשו לו סיור בבית הספר,‬
‫וכולנו צריכים ללחוץ את ידו מול המצלמה‬ ‫ולהודות לו על שדפק את המדינה שלנו.‬
‫אם ג'יימי של 1996 היה יכול לומר משהו‬ ‫לג'יימי של 1990, מה הוא היה אומר?‬
‫שיט, עשינו את זה בשיעור ספרות. בסדר.‬
‫סבבה.‬
‫ג'יימי, ממזר סקסי שכמוך,‬ ‫תן לסבתא שלך חיבוק.‬
‫תיזהר מהבוגדים המזדיינים‬ ‫ומהאפסים במקום הזה.‬
‫אי אפשר לבטוח בהם.‬
‫תשיג לעצמך סכין.‬
‫שים פס על השוטרים. אל תבטח בהם.‬
‫אל תיתן לפול האוורת'‬ ‫את הקלטת של "מר סקארפייס".‬
‫מעולה.‬
‫רגע, לא סיימתי.‬
‫ג'יימי, אל תלך למסיבה של פרייה.‬ ‫אל תעשה קוקאין, אתה איש של אקסטזי.‬
‫אני יכול לכתוב ספר. אל תעשן‬ ‫את החומר שאח של ניית'ן נתן לך!‬
‫אל תיתן ראסיה לג'ינג'ית...‬ ‫-קאט.‬
‫מתנגדים לבתי ספר כמו זה‬ ‫מותחים ביקורת על העלויות.‬
‫אחרי הכול, מדובר ב-30,000 ליש"ט לילד בשנה‬ ‫שיוצאים היישר מהכיס של משלמי המיסים.‬
‫האם אנחנו מממנים לנוער עברייני‬ ‫לימודים בבי"ס פרטי יוקרתי?‬
‫או שאנחנו משקיעים בהליך חברתי קיצוני‬
‫שנועד להפוך תפוחים רקובים לפירות יקרי ערך?‬
‫אלה שמותחים ביקורת על המקום הזה‬ ‫מלינים על העלות הגבוהה,‬
‫על הקושי במציאת סגל, על הסכנות.‬
‫במשטרה מינו שוטר ייעודי‬ ‫כדי להתמודד עם הביקורים התכופים במקום.‬
‫אני תמיד נדהם, ג'יימי,‬ ‫שאדם בעל טעם משובח כמוך,‬
‫אדם בעל הבנה עמוקה במוזיקה טובה,‬
‫חושב שטופאק היה ראפר מוכשר.‬
‫כן, בטח.‬
‫טוב, קאל מסכים איתי,‬ ‫אש מסכים איתי, שיי מסכים.‬
‫עכשיו אני יודע שאתה מזיין בשכל, בסדר?‬
‫קאל העשיר לא יודע כלום על כלום.‬
‫בסדר? ולשאול את אש‬ ‫זה כמו לשאול איזה פאקינג...‬
‫יודע? ושיי לא מבדיל בין טופאק לגארי בארלו.‬
‫הוא סתם שפוט של בני!‬ ‫-ג'יימי, אני מסתלבט עליך.‬
‫אני מבין. אני מסכים איתך.‬
‫סטיב, חתיכת שמוק.‬
‫ג'יימי, אתה לא יכול... זה בדיוק העניין.‬
‫אתה לא יכול לקרוא לי‬ ‫"שמוק" ו"מתרומם" כל הזמן.‬
‫אתה פשוט לא יכול.‬
‫בסדר.‬
‫שיהיה, ניצחת. בסדר?‬
‫ואני מצטער שירקתי בפה המכוער של ריילי.‬
‫תמשיך.‬
‫אני יודע שזה לא לעניין להציק לריילי,‬
‫בייחוד כי הבטחתי לך ולג'ני שאפסיק.‬
‫אני יודע שאתה עמוס היום,‬ ‫ובחרתי את הרגע הכי גרוע לעשות בלגן.‬
‫אני גם יודע שזו האזהרה האחרונה שלי,‬
‫ולא תוכל להגן עליי מפני אישום פלילי‬ ‫אם זה יקרה שוב.‬
‫בדיוק.‬ ‫-כן.‬
‫קלעת בול.‬
‫וג'יימי, זה ממש פשוט.‬
‫תפסיק לשגע את שיי, בסדר?‬ ‫כי הוא יישבר בסוף.‬
‫ותפסיק לנסות לרצוח את ריילי,‬ ‫כי יום אחד אתה תצליח.‬
‫הוא קורא לי "חבית", סטיב.‬
‫כן, אני יודע. אני שומע אותך.‬
‫אבל אני מכיר היטב‬ ‫את כמות העלבונות בבית הזה,‬
‫ואתה, ידידי, בראש הטבלה.‬
‫אם אתה מעליב אחרים,‬ ‫לפעמים יחזירו לך, בסדר?‬
‫זה הוגן.‬
‫שיהיה.‬ ‫-שיהיה.‬
‫פשוט תפתיע אותנו לטובה‬ ‫בכך שלא תמיד תגיב בכעס.‬
‫כן, בטח.‬
‫ואו. איזה רגע לימודי, סטיב.‬ ‫אתה ממש חכם, נכון?‬
‫לא אוותר עליך, ג'יימי.‬ ‫לעולם לא אוותר עליך.‬
‫קדימה. לך לשיעור ספרות.‬
‫קדימה, מספיק להתבחבש. בוא נלך.‬
‫בסדר. זה נקרא הגוף.‬
‫וזה יפהפה.‬
‫נתחיל בזה, השריר הדו-ראשי.‬ ‫יש לו שני חלקים, ארוך וקצר.‬
‫מאחור נמצא השריר התלת-ראשי.‬
‫רוצה לראות משהו ממש טוב?‬
‫זה נקרא יצירת אמנות מזוינת.‬ ‫-אחי, למה אתה מוריד חולצה?‬
‫עשיתי מלא ספיד.‬
‫הייתי חזק בספיד בזמנו,‬ ‫בייחוד עם בקבוק של קפטן מורגן.‬
‫אתה יודע, לא? אתה יודע! זמנים טובים.‬
‫בכל אופן, בקיצור,‬
‫נכנסתי עם האוטו לתחנת רכבת תחתית‬
‫וכמעט הרגתי מלא אנשים, אבל בסוף לא!‬
‫החלונות מקוריים.‬
‫לא נכון.‬ ‫-כן.‬
‫הם בטח בני מאות שנים.‬ ‫-כן. זה בניין לשימור.‬
‫מה מסמלת הבחירה שניתנת לאביר,‬
‫וכיצד צ'וסר משתמש באירוניה‬ ‫כדי לפתח את הדמויות ואת התמות שלו?‬
‫טוב, לאן הגענו בפרולוג?‬ ‫-אש!‬
‫ומיהו...‬ ‫-מה?‬
‫ריילי, אש, מה קורה?‬
‫אין מצב!‬ ‫-חבר'ה.‬
‫היי!‬
‫יותר מדי כסף.‬ ‫-שנייה.‬
‫אלוהים, אל תשבור את החלונות.‬
‫אני אצלם את זה!‬
‫מה? רעיון מבריק.‬ ‫-הם לא ירשו...‬
‫אני מצלמת את זה.‬ ‫-לא נקבל רשות.‬
‫זה בסדר. נטשטש את הפרצופים.‬ ‫-זה מושלם!‬
‫לעזאזל.‬ ‫-אלוהים. תראו אותו.‬
‫חבר'ה!‬
‫זה מה שאנחנו רוצים.‬ ‫-את מצלמת את זה? אי אפשר להשתמש בזה.‬
‫אני מקווה שהם מסתכלים עלייך ולא עליי.‬
‫למה אתה מקווה שהם מסתכלים עליי?‬ ‫זה ממש לא בסדר, ג'ף.‬
‫טוב...‬
‫אתם מתנהגים כמו קופים בגן חיות.‬
‫קופים בגן חיות, נכון?‬ ‫-בוקר טוב, טארון. טוב שחזרת.‬
‫למה עשית את זה?‬ ‫-שנחזור לשיעור?‬
‫בסדר, טוב מאוד. לך. טוב, שיי.‬
‫אני אוכל את זה עם קטשופ.‬
‫אתה יכול לאכול?‬ ‫-קפוץ לי.‬
‫אתה בסדר, חבר?‬
‫תקרא לי אם תרצה לדבר, בסדר?‬
‫טוב, כולם, עוד עשר דקות, ואז...‬ ‫-בסדר.‬
‫חתיכת אפס!‬
‫היי, אלה הם.‬
‫אל תכסוס ציפורניים.‬
‫זה לא קל.‬
‫זה מה שאני אוהב.‬ ‫המקום הזה הוא כמו כמוסת זמן.‬
‫הנה הם. "שלושה אריות על חולצה.‬ ‫ז'יל רימה עדיין נוצץ."‬
‫היי, אוון. מה שלומך?‬
‫לא צריך להוציא‬ ‫קפה או תה או עוגיות. שום כיבוד.‬
‫לא הוצאנו כלום.‬
‫אבל כוס שמפניה דווקא תבוא בטוב, יודעת?‬
‫בכל אופן, זה פשוט... האווירה פשוט נהדרת.‬
‫בכל פעם שאני בא לכאן, אני מרגיש ש...‬
‫בום, אתם יודעים? כאן מתרחש האקשן האמיתי.‬
‫כן. טוב לראות אותך, שרלוט.‬ ‫ג'וליאן, תודה שבאת.‬
‫כמובן. בשמחה.‬ ‫-כן.‬
‫כן. ג'וליאן, הפגישה הזאת...‬ ‫-כן?‬
‫אפשר שנתקדם? אני חושב שהיא רוצה שאתה...‬
‫אם אפשר... זה היה חצוף מצידי.‬ ‫-כן, בטח. לא.‬
‫זה בסדר. אין בעיה.‬
‫טוב, אני אתחיל ואומר, כמו תמיד,‬
‫כל הכבוד לך, סטיב.‬
‫אתה יודע? ולכולכם.‬
‫מה שהשגתם כאן...‬
‫טוב...‬
‫בדיוק אמרתי לשרלוט בנסיעה לכאן,‬
‫מה שהחבר'ה האלה השיגו זה...‬
‫אני מקשקש. שרלוט, בבקשה.‬
‫כן, בסדר.‬
‫אז דיברנו בעבר על שני שלבים נפרדים,‬
‫בפעם האחרונה שנפגשנו.‬
‫אבל למעשה, ממגוון סיבות שונות,‬
‫שני השלבים האלה יכולים להפוך לאחד.‬
‫סטנטון ווד יצא לשוק,‬
‫וזה אומר ש...‬
‫נפנה את האתר בדצמבר.‬
‫סליחה, אפשר לעצור אותך לרגע?‬
‫מה את אומרת?‬ ‫-מה?‬
‫את... מה את אומרת?‬ ‫-מה זאת אומרת "לפנות את האתר"?‬
‫את אומרת שהקרן מוכרת את בית הספר?‬
‫כן.‬
‫מה שקרה הוא שהצלחנו...‬
‫רגע. לא, שנייה.‬
‫אני לא מאמין למשמע אוזניי. אז...‬
‫שנייה. אנחנו...‬
‫אתם, בכמה הזדמנויות, דיברתם בקווים כלליים‬
‫על הלוגיסטיקה של סגירת בית הספר בעתיד.‬
‫זה הכול. כן?‬
‫זה נכון?‬ ‫-כן.‬
‫כן.‬ ‫-נכון?‬
‫ועכשיו אתם פתאום אומרים... מה?‬ ‫שאתם פשוט עושים את זה?‬
‫אני...?‬
‫שרלוט, אמרת, "לפנות את האתר בדצמבר".‬
‫אז את...‬
‫את אומרת שבית הספר ייסגר‬ ‫בעוד פחות מ-18 חודשים?‬
‫זה מה שאת אומרת?‬ ‫-אלוהים.‬
‫סטיב, אנחנו מדברים על דצמבר 1996.‬
‫אנחנו נהיה...‬ ‫-בעוד שישה חודשים?‬
‫בעוד שישה חודשים, באמצע שנת הלימודים?‬
‫בסדר, חבר'ה!‬ ‫-אני לא מאמין!‬
‫אם רק תיתנו לי לדבר.‬
‫ספר לנו קצת על סטנטון ווד.‬
‫הוא הוקם כאבטיפוס,‬
‫במטרה להביא גישה שיקומית יותר‬ ‫למוסדות חינוך פנימייתיים.‬
‫הוא מבוסס על מודל פיני, למעשה.‬
‫סליחה, סטיב. סליחה. אפשר להתחיל מחדש?‬
‫אתה עדיין נראה די נסער, ו...‬
‫לא. באמת? אני בסדר.‬
‫...לחלוטין בלתי אפשרי באקלים הנוכחי.‬
‫תשתוק כבר.‬
‫סליחה?‬ ‫-פשוט תשתוק.‬
‫סטיב, בחייך, ידענו שהיום הזה יגיע.‬ ‫-תפסיק לדבר.‬
‫פשוט תפסיק לדבר.‬
‫תפסיק לדבר!‬
‫או שאני אטפס מעל השולחן‬ ‫ואחנוק אותך במו ידיי!‬
‫מה דעתך על זה, ג'וליאן?‬ ‫-איומי מוות זה קצת מוגזם, סטיב.‬
‫תשתוק!‬ ‫-סטיב!‬
‫תשתוק!‬
‫ואו.‬
‫אלוהים.‬
‫אלוהים, סטיב.‬
‫אני כאן.‬
‫הנערים הצעירים האלה מורכבים להפליא.‬
‫מורכבים להפליא.‬
‫וכידוע לך, אין לנו שום סמכות משפטית‬ ‫לחייב אותם להישאר כאן.‬
‫אז נוסף על כל ההשלכות המוסריות, הלוגיסטיות‬
‫הרגשיות והחינוכיות‬ ‫של האסון שאתה עומד להמיט עליהם,‬
‫אם תגיד שבית הספר ייסגר‬ ‫באמצע שנת הלימודים,‬
‫הם יעזבו מייד.‬
‫מחובתנו לטפל בילדים האלה.‬
‫זה הבית שלהם.‬
‫התהליך שהם עוברים במקום הזה‬ ‫נועד להציל את החיים שלהם, אתה מבין?‬
‫זה תהליך קדחתני, מבולגן ומורכב להחריד‬
‫שמתרחש כאן, שם ובכל מקום, מדי יום, כל יום.‬
‫אי אפשר פשוט להפסיק.‬
‫אי אפשר ללחוץ על כפתור‬ ‫ולהגיד, "לא עוד", אתה מבין?‬
‫אנחנו זקוקים להרבה יותר זמן.‬
‫בסדר.‬
‫שרלוט, תמשיכי.‬
‫זה...‬
‫מאוחר מדי.‬
‫זה קורה. מכרנו את סטנטון ווד.‬
‫אלוהים.‬ ‫-אני מצטערת.‬
‫תנו לי שנייה. אני לא יכול להתמודד עם זה.‬ ‫-כן.‬
‫בואי נתחיל בקשר שלך עם הבנים.‬
‫מה דעתך עליהם?‬ ‫-תשובה רשמית?‬
‫הם בני אדם מסובכים ומורכבים להפליא‬
‫שדורשים כמויות אדירות‬
‫של מה שנקרא כיום טיפול חינוכי מיוחד.‬
‫זו עבודה מתישה, מסובכת ותובענית,‬
‫ואנחנו קורסים תחת הנטל.‬
‫המשכורות נמוכות מדי, אין מספיק עובדים,‬
‫יש מצוקת משאבים תמידית.‬
‫אני צריכה להיות גם סוהרת, גם אחות,‬
‫גם מחנכת, גם אימא, גם...‬
‫את יודעת. את מבינה.‬ ‫-כן.‬
‫תשובה לא רשמית?‬
‫קדימה.‬
‫אני חולה עליהם.‬
‫פאק.‬
‫על מה לעזאזל אתה מדבר?‬
‫הם שאלו אותי...‬ ‫-לא!‬
‫- אוקסיקודון -‬
‫היי, סטיב.‬
‫אני כל כך כועס כרגע.‬ ‫-אני יודעת.‬
‫אני יודעת.‬
‫אני כאן.‬
‫אני כל כך כועס. אני לא יודע מה לעשות.‬
‫אלוהים.‬
‫הבנים הנהדרים והאיומים שלנו.‬
‫אני יודע.‬ ‫-סטיב.‬
‫הבנים שלנו.‬ ‫-אני יודע.‬
‫כן.‬
‫נעזור להם לעבור את זה, ו...‬
‫צעד אחר צעד, כן?‬
‫כמו תמיד.‬
‫-כן.‬
‫הם לא ייתנו לנו להתקרב אליהם, אתה יודע?‬
‫סטיב, בעוד שנייה...‬
‫בעוד שנייה יעיפו אותנו מכאן.‬
‫נהיה סתם זרים מובטלים, אתה יודע?‬
‫כן. אבל אנחנו כאן עכשיו.‬ ‫-ואז...‬
‫יש לנו עד חג המולד.‬ ‫-אנחנו כאן עכשיו.‬
‫ואחר כך כנראה לא נראה אותם שוב.‬ ‫-בבקשה.‬
‫תגידו אם תצטרכו עזרה.‬
‫שיי ובני, כן?‬ ‫הבנתי שאתם חזקים בדראם אנד בייס.‬
‫לא, תקשיבי.‬
‫"תקליטי אטומיק בייס", כן?‬
‫נהיה הכי גדולים שיש.‬
‫רואה את שיי? הוא המנכ"ל.‬ ‫הוא ינהל את הלייבל.‬
‫רואה אותי? אני אנהל את המועדון.‬
‫מועדון לילה?‬ ‫-כן.‬
‫הכול בבניין אחד ענק.‬ ‫משרדים למעלה, חנות ואולפן הקלטות,‬
‫ומועדון במרתף.‬
‫וחממה על הגג לגידולים.‬
‫כן, ברור.‬ ‫-זה בלונדון, כן?‬
‫כן. 100 אחוז.‬
‫תקשיבי, זה יצטרך להיות מבצר.‬
‫את רואה את שיי? הוא מבוקש.‬
‫אז אנחנו צריכים להגן‬ ‫על המושל, שיי, ארנב הג'ונגל.‬
‫למה? סליחה, מותר לי לשאול מה קרה?‬
‫שיי מבוקש.‬
‫הוא דקר מישהו...‬ ‫-די!‬
‫נביל, מספיק. בנים, תפסיקו לדבר.‬
‫זה לא בסדר. תפסיקו לצלם.‬ ‫-סטיב.‬
‫בבקשה.‬
‫אמרת... גם אם תטשטשו את הפרצופים,‬ ‫מבחינה חוקית, אסור שהם ידברו על...‬
‫הוא כאן.‬ ‫-זה לא הולם!‬
‫אני מבינה.‬ ‫-חשבתי שהסכמנו...‬
‫סטיב, מחכים לך במסדרון.‬ ‫-בסדר. אני בא.‬
‫את מוכנה להפסיק לצלם?‬ ‫-תקשיב...‬
‫אני לא מסכים. אתם לא יכולים לשדר את זה.‬
‫אתם לא תשדרו את זה.‬ ‫-אני מבינה.‬
‫סטיב, אני ממש מצטער. זה בסדר...‬
‫גם אני מצטער, וזה לא בסדר.‬
‫אנחנו מבטיחים לך שלא נשדר את זה.‬ ‫-סטיב, הוא מחכה!‬
‫תקשיב, הוא מגיע עכשיו. הוא כאן רק בגללכם.‬
‫תצלמו אותו, ואז סיימנו!‬
‫לעזאזל!‬
‫שלום. אני סטיבן, המנהל.‬ ‫-שלום, סטיבן.‬
‫שלום.‬ ‫-שלום, נעים להכיר. בוא איתי.‬
‫מספיק!‬
‫זאת אמנדה.‬ ‫-שלום. ברוכים הבאים לסטנטון ווד.‬
‫אמנדה.‬ ‫-אמנדה, סגנית המנהל.‬
‫הנרי הארווי.‬ ‫-הנרי הארווי.‬
‫זאת שרה, חברה בצוות הנפלא שלנו.‬
‫שרה.‬
‫מכאן.‬
‫זה מרשים מאוד.‬
‫אז...‬
‫אני מניח שזה מעין אזור חברתי, אזור פנאי.‬
‫תראו, הוא שם. הוא בא.‬
‫וכולם מחכים.‬
‫הגענו.‬
‫בסדר. כולם לשבת.‬
‫אמורים להיות מספיק כיסאות.‬
‫נהדר.‬
‫כולם, זה יו מונטגיו...‬
‫מצטער, אני לא בטוח מה השם הנכון.‬ ‫-סר יו מונטגיו...‬
‫פול. מונטגיו-פול.‬
‫כותבים "פאוול", מבטאים "פול".‬
‫כמו אנתוני.‬ ‫-"פול".‬
‫אבל למי אכפת, נכון?‬
‫ברוך הבא לסטנטון ווד.‬ ‫-תודה.‬
‫טוב, מר פול.‬
‫אני סר בנג'מין גריפית'.‬
‫טוב מאוד. נעים להכיר, בנג'מין.‬
‫בנים, אתם בטח כבר יודעים,‬ ‫כי כולכם צעירים נבונים,‬
‫אבל אני נציג הפרלמנט המקומי שלכם,‬
‫חבר הפרלמנט שלכם.‬
‫אז...‬
‫אני עובד בווסטמינסטר ומקבל החלטות‬ ‫על שלל נושאים, החל במדיניות חוץ‬
‫וכלה במחיר השעועית ושכר המורים.‬
‫ובקרוב מאוד תקבלו זכות הצבעה,‬
‫בתנאי שתישארו מחוץ לכלא,‬
‫ואתם תרצו להשתמש בזכות ההצבעה שלכם בתבונה.‬
‫תרצו לדעת מי יגן על הכסף שלכם,‬
‫על הרכוש שלכם, על החירויות שלכם.‬
‫אין לנו שום דבר מזה.‬
‫סליחה, מה אמרת?‬
‫לא חשוב.‬
‫הבנים למדו על דמוקרטיה.‬
‫אתה יודע, ניהלנו דיון על דמוקרטיה‬
‫וניתחנו אותה בהקשר של רוסיה והקומוניזם.‬
‫יפה מאוד.‬
‫אני עובד...‬
‫כשאני לא נוסע ברחבי המדינה‬ ‫ופוגש אנשים כמוכם,‬
‫אני עובד קשה כדי לוודא שלא נלך בדרך הזאת.‬
‫בריטניה קומוניסטית‬ ‫לא תהיה דומה למדינה המוריקה והשלווה‬
‫שכולנו נהנים לחיות בה כיום.‬
‫יופי.‬
‫בסדר, יופי. זה היה נהדר.‬
‫מעורר השראה עבור הבנים. נצלם כמה תמונות...‬
‫יש לכם שאלות על הנעשה בלונדון?‬
‫קדימה, חבר'ה,‬ ‫אתם בדרך כלל לא מתביישים לדבר.‬
‫רכילות על הנסיכה די? סודות מדינה?‬
‫קדימה, רבותיי, תשאלו חופשי.‬
‫כן, בחור צעיר?‬
‫רציתי לדעת, אדוני,‬
‫האם זה חלק מההכשרה של חברי פרלמנט,‬
‫או שתמיד היית מניאק?‬
‫מה...‬ ‫-שיי!‬
‫הוא אומר כל מה שבא לו.‬
‫מה נסגר?‬
‫אדוני.‬
‫אבל זה מה שרציתי לדעת.‬
‫אתם לא תשדרו את זה.‬
‫רציתי לשאול את השאלה שלי.‬
‫מותר לנו לשאול. אמרת שמותר לשאול שאלות.‬
‫אפשר לשאול שאלה?‬ ‫-"פול"!‬
‫אמרת שאני יכול לשאול.‬
‫טוב, כולם.‬
‫"פול"!‬
‫בבקשה תענה על השאלה, מר פול.‬
‫זה בולשיט. זה גזעני.‬
‫זה מעניין, טארון. למה אתה חושב שזה גזעני?‬
‫לא יודע, תגידי לי את.‬
‫טוב, אם זה מה שאתה רוצה לעשות, בסדר.‬
‫אולי זה רעיון טוב.‬
‫אולי אתה מרגיש שאילו אחד מהבנים האחרים‬
‫דיבר לשולה באופן שבו אתה דיברת‬ ‫ואמר לה את הדברים שאתה אמרת,‬
‫הוא היה נענש בצורה שונה.‬
‫בדיוק.‬
‫כי אני שחור, והיא שחורה,‬ ‫והם לא יודעים מה לעשות.‬
‫הם חושבים שאני דפוק, שאני אנס.‬
‫בסדר, אני אעצור אותך.‬
‫אני ממש לא מסכימה איתך.‬ ‫-ברור, ג'ני.‬
‫כי כולכם בדיוק אותו הדבר.‬ ‫-תיזהר, טארון.‬
‫אני אגיד לך איך זה נראה מכאן, בסדר?‬
‫קדימה, תגידי לי.‬
‫קיבלת ריתוק לחודש‬ ‫וחויבת במפגשים נוספים איתי‬
‫בגלל מקרים חוזרים ונשנים‬ ‫של רמיזות מיניות, קללות,‬
‫ומקרה חמור אחד‬ ‫של התנהגות גופנית לא הולמת כלפי שולה.‬
‫אתה יודע, אם היו מסלקים אותך מכאן‬ ‫ומתקשרים למשטרה...‬
‫כן.‬
‫אולי הייתי חושדת שאתה מקבל יחס לא הוגן.‬
‫אבל תראה את ריילי.‬
‫תראה את ג'יימי בתחילת השנה.‬
‫לדעתי כולם נענשים בצורה שווה,‬
‫מתחשבת, אפילו מתונה.‬
‫בבית ספר רגיל,‬
‫אילו דיברת ככה לשולה,‬ ‫היו מסלקים אותך, אין שאלה בכלל.‬
‫ושולה הייתה יכולה להגיש תלונה במשטרה.‬
‫שרה, זה נראה מעולה.‬
‫תודה, שרה.‬ ‫-נראה מעולה.‬
‫תודה.‬ ‫-תודה.‬
‫לקחתי גם את שלי.‬
‫קדימה, מספיק.‬
‫אתה לא אלן שירר. הבקעת גול אחד.‬
‫זה שלי.‬ ‫-לא.‬
‫תפסיק. מה נסגר?‬
‫הוא גנב ממך כמו שגונבים מתינוק.‬
‫לא, אחי. אני אקח את זה.‬
‫אל תתחילו.‬ ‫-פאק!‬
‫כן, תקשיב, כל הכבוד‬ ‫שלא ניסית לאנוס את שולה שוב היום.‬
‫מה?‬
‫כן. למרות שהיא נראית ממש טוב, נכון?‬
‫פאק!‬ ‫-שיט!‬
‫מה?‬
‫לעזאזל! מה, חתיכת פחדן? מה?‬
‫צאו מהמטבח!‬
‫תקרע אותו!‬ ‫-החוצה!‬
‫מספיק!‬ ‫-תכניס לו!‬
‫כמה פעמים אמרתי לכם?‬
‫לעזאזל!‬
‫איזה זין!‬
‫תגיד לי, למה אתה בורח?‬ ‫למה אתה בורח, ג'יימי?‬
‫שמוק מזדיין!‬
‫פאק!‬
‫קדימה!‬
‫זוזו!‬ ‫-תקרע אותו!‬
‫לא! תפסיק!‬
‫תירגעו, לעזאזל!‬
‫פאק!‬ ‫-שיט!‬
‫פאק.‬ ‫-לעזאזל.‬
‫למה אתה כזה שמוק כל הזמן?‬
‫מה?‬
‫למה אתה כזה שמוק כל הזמן?‬
‫אני ארצח אותך, שיי!‬ ‫-לא!‬
‫אני ארצח אותך!‬ ‫-מספיק!‬
‫אם שיי של 1996 היה יכול לומר משהו‬ ‫לשיי של 1990, מה הוא היה אומר?‬
‫בכנות, אין לי זין לזה.‬
‫בסדר. בוא נעצור.‬ ‫-לא, אני רוצה לעשות את זה.‬
‫דיברתי על עצמי. אני שונא את זה.‬
‫את עצמי, לפעמים.‬
‫בסדר, אז בוא נעצור.‬ ‫-אני רוצה לעשות את זה.‬
‫בסדר.‬
‫הייתי אובססיבי לגראס ולסיגריות‬
‫ולליקר לימון ו‬‫...‬
‫ולרום.‬
‫רציתי להתמסטל כל הזמן‬
‫ולהתנהג מגעיל לאימא שלי ולאבי החורג ו‬‫...‬
‫תקפתי ילד ופצעתי אותו קשה מאוד.‬
‫ודקרתי את אבי החורג.‬
‫לעזאזל.‬
‫רק באצבע. הוא בסדר.‬
‫האמת שבסופו של דבר‬‫...‬
‫בסופו של דבר זה חיזק את הקשר שלנו.‬
‫ויש לו אצבעות שמנמנות בכל מקרה.‬
‫כן, הוא שמוק.‬
‫סטיב אמר לנו במפורש לא לעשות את זה.‬
‫לדעתי הוא התכוון רק כשהבנים בחדר.‬
‫אני לא מרגישה בנוח.‬ ‫-זה בסדר. החדר ריק.‬
‫בואי הנה, קלייר. תצלמי את הציורים האלה.‬
‫קלייר, אל תצלמי את זה!‬ ‫-זה בסדר.‬
‫סטיב לא אוהב לדבר על זה,‬ ‫אבל הוא היה מעורב בתאונת דרכים קשה‬
‫לפני שנתיים...‬
‫לא, בעצם, לפני יותר משלוש שנים.‬
‫זו הייתה תאונה קשה.‬
‫כלומר, חתכו את המכונית כדי לחלץ אותו.‬
‫טוב, שנלך עכשיו?‬ ‫-אלוהים.‬
‫אלוהים.‬
‫שיי.‬ ‫-שיי.‬
‫הוא נראה כמו ילד נחמד, נכון?‬ ‫-כן.‬
‫ג'ף, צא מהפריים!‬ ‫-אני‬‫...‬
‫אני לא בטוח שכדאי לפתוח את המגירות.‬
‫נסתפק במה שיש על המדף.‬ ‫-זה נשבר.‬
‫לעזאזל! מה זה?‬ ‫-"תקליטי אטומיק בייס".‬
‫ראית כמה זה כבד?‬
‫קדימה, תציצי בפנים.‬
‫תיק מלא באבנים.‬
‫תודה.‬
‫בבקשה תתייחס אליי בכבוד‬ ‫ותקשיב למה שיש לי לומר.‬
‫אתה יודע, אם אנחנו מנסים להבין‬ ‫למה אתה לא ישן כמו שצריך,‬
‫התשובה הברורה היא המוזיקה הזאת, נכון?‬
‫היא מאוד מהירה וקצבית ורועשת.‬
‫מאוד אינטנסיבית.‬
‫נכון, שיי?‬
‫התקדמת כל כך יפה בזמן האחרון.‬
‫אוי ואבוי. בסדר.‬
‫רבת עם אימא שלך ועם איאן?‬
‫יש איזו בעיה שאני לא מודעת אליה?‬
‫הכול בסדר עם בני, עם התוכניות ללייבל?‬
‫אתה עדיין אוהב מדע?‬
‫גאולוגיה?‬
‫אולי נוציא את אחד הגיליונות שלך?‬
‫תפסיקי להעמיד פנים שאת מכירה אותי!‬
‫את לא מכירה אותי!‬
‫את יודעת רק מה שאני אומר לך!‬
‫בסדר, שיי.‬
‫קאל, הלך עליך, דרך אגב.‬
‫תרביץ כבר להומו הזה.‬
‫אל תהיה נקבה. קדימה, קאל.‬
‫תחזיר לו.‬
‫שיי. אפשר...‬
‫אפשר לדבר איתך לרגע?‬ ‫-אני כבר יודע מה תגיד.‬
‫קדימה, למסדרון. שתי שניות.‬
‫הוא אמר שאני נקבה, אחי.‬ ‫החרא הזה לא מזיז לי.‬
‫אז...‬
‫שמעתי מה קרה עם ג'ני.‬
‫החדשות הטובות הן שהכיסא לא מגיש תלונה.‬
‫קורע, גבר.‬
‫שיי...‬
‫בסדר, זו הייתה בדיחה גרועה. זה היה דבילי.‬
‫תקשיב, תמיד דיברנו בכנות זה עם זה.‬
‫אני רואה שיש איזושהי בעיה,‬
‫ואני רק רוצה שתיעזר בנו.‬
‫תיעזר באנשים כאן שדואגים לך.‬
‫תדבר איתנו.‬
‫איתי או עם אמנדה או עם הבנים. מי שלא יהיה.‬
‫כי אתה לא לבד, שיי. זה כל העניין.‬
‫בחייך.‬
‫אולי תתקשר לאימא שלך ותגיד לה ולאיאן לבוא,‬
‫וכולנו נשב לשיחה.‬
‫אלוהים.‬ ‫-נדבר על זה.‬
‫פשוט תזדיין מפה, סטיב!‬
‫אחי, אני לא רוצה לדבר. נמאס לי לדבר.‬
‫נמאס לי מג'ני.‬
‫ונמאס לי ממך.‬
‫כן, אני מבין אותך.‬
‫אני מבין.‬ ‫-מה איתך, סטיב?‬
‫בוא נדבר עליך.‬
‫למה אתה שם זין?‬
‫חתיכת מוזר.‬
‫שיי.‬ ‫-מה אתה בעצם?‬
‫אתה אלכוהוליסט או משהו?‬
‫אז אנחנו מבקשים מכולם‬ ‫לתאר את עצמם בשלוש מילים.‬
‫בסדר.‬
‫מאוד מאוד עייף.‬
‫ומה עם הבנים?‬
‫מה הם חושבים עליך?‬
‫קאל, תעשה משהו! תכניס לו אגרוף בביצים!‬
‫בסדר, רבותיי. שבו. בנים, שבו, בבקשה.‬
‫בסדר, היום לא היה שגרתי מכל מיני סיבות...‬
‫לדעתי הם חושבים שאני בסדר.‬
‫אש, הכול בסדר? ריילי?‬
‫כלומר, אני שמוק ומניאק ואפס ואידיוט ו...‬
‫אני יכול להכניס את כולם לכלא‬ ‫על התעללות מילולית‬
‫ועל גזענות נגד אירים.‬
‫אבל לדעתי הם... אני מקווה שהם בוטחים בי.‬
‫זוכרים שדיברתי על גילו של כדור הארץ?‬
‫ציירתי כאן קו, והוא...‬
‫הוא מייצג את הגיל של כדור הארץ‬ ‫ונמתח לאורך החדר,‬
‫עד הקצה, הרחק-הרחק-הרחק לתוך העיר, כן?‬
‫אתה נקלע למצבים נפיצים,‬
‫כי הילדים כועסים זה על זה,‬ ‫הם כועסים על המורים או על...‬
‫כאן...‬
‫...ההורים שלהם.‬
‫זו האנושות. הבנתם?‬ ‫-אלוהים.‬
‫זה מה שאני מנסה...‬
‫אנשים הפנו להם עורף מסיבות שונות.‬
‫אז כל חברי הצוות שלי כאן‬ ‫כי הם רוצים להיות כאן.‬
‫מבינים? זה מה שאני מנסה...‬
‫ולדעתי יש לזה משמעות.‬
‫בני כמה הסלעים האלה לדעתכם?‬ ‫-זין.‬
‫לא, גיר, ג'יימי, גיר. רק גיר רגיל.‬
‫מישהו?‬ ‫-50 מיליון!‬
‫לא.‬ ‫-כן, בני. כן.‬
‫מה?‬ ‫-ו...‬
‫מישהו... מישהו יודע ממה גיר עשוי?‬
‫מישהו?‬ ‫-גיר, אחי.‬
‫איזה אידיוט.‬
‫תשתוק, אחי.‬ ‫-גיר מזוין.‬
‫מיליארדי חתיכות קטנות של...‬
‫מה, שיי?‬
‫מיליארדי חתיכות קטנות של...‬
‫כן, בדיוק.‬ ‫-לא, אני לא יודע.‬
‫לא, צדקת.‬
‫אני לא יודע.‬
‫צדקת.‬
‫- תצורות סלעי חוף -‬
‫אלה מיליארדי חתיכות קטנות‬ ‫של מאובנים מרוסקים, בגדול.‬
‫למשל, צדפים קטנים...‬
‫אם המורים שלך היו מתארים אותך בשלוש מילים,‬
‫מה לדעתך הם היו אומרים?‬
‫זה בדיוק מה שאני אומר.‬ ‫התשובה תשתנה בטירוף מיום ליום.‬
‫יום אחד הם יגידו, "פטפטן, חכם, רגוע".‬
‫ואז למחרת הם יגידו...‬
‫"אומלל, מפריע, עצבני".‬
‫נראה שיש לך אינטליגנציה רגשית גבוהה מאוד,‬
‫אם יורשה לי לומר.‬
‫אני יודע. זה כמו להביט בשמי הלילה‬ ‫ולנסות להכיל הכול.‬
‫בסדר, אל תבכה, סטיב.‬ ‫-מה?‬
‫ראית אותנו. זה כאוטי, נכון?‬
‫אבל אנחנו חושבים שזה עובד.‬
‫אפשר להכניס את הילדים האלה לכלא‬ ‫ולזרוק את המפתח, אבל...‬
‫אבל אנחנו מרגישים שאנחנו עושים משהו.‬
‫יש אלטרנטיבה.‬
‫לך תזדיין, חתיכת נקבה.‬ ‫-שמוק! בוא הנה, מניאק.‬
‫שרפה!‬
‫סטיב!‬
‫שרפה!‬
‫סטיב, מי הפעיל את האזעקה?‬
‫מישהו הפעיל אותה.‬
‫את יכולה לתאר את הקולגות שלך בשלוש מילים?‬
‫אהבתי.‬
‫לא לציטוט?‬
‫כן, לגמרי. זה רק בשביל הכיף. סוג של תרפיה.‬
‫בסדר.‬
‫סטיב...‬
‫סטיב הוא...‬
‫משכמו ומעלה.‬
‫הוא אחד מהחבר'ה הטובים, יודעת?‬
‫הוא אותנטי.‬
‫כן. הוא הבוס.‬
‫אני מבין.‬
‫בסדר?‬
‫אני שונא את הלימודים, כן?‬
‫הייתי לחוץ בטירוף.‬
‫אסור לי להתקרב לשולחן הביליארד,‬ ‫וזה הרס לי את החיים!‬
‫אני מתגעגע לסמים, לסקס.‬
‫הלוואי שלא הייתי בבית הספר!‬ ‫-טוב, תודה.‬
‫היי.‬
‫את יודעת, זה אולי ימצא חן בעינייך, ג'ני.‬
‫דיברתי עם ארנב הג'ונגל.‬
‫שיי.‬ ‫-כן.‬
‫והוא דיבר על האימהות שלנו‬ ‫ואיך שהן תמיד דחפו את האף לחיים שלנו.‬
‫יודעת?‬
‫הציקו לנו.‬
‫"תפסיק עם זה ועם זה.‬
‫"אל תעשה את זה ואת זה.‬
‫"הרסת את המשפחה הזאת."‬
‫והוא אמר לי, "אחי, אני מתגעגע לזה."‬
‫אמרתי לו, "תקשיב, אני...‬
‫"גם אני מתגעגע לזה, אני מתגעגע אליה."‬
‫אימא שלי.‬
‫הרסתי לה את החיים, נכון?‬
‫אבל זה מה יש, ג'ני.‬
‫ככה זה.‬
‫ג'ני. ג'ני פני מני.‬
‫קחי את זה ותביני מזה מה שאת רוצה.‬
‫זה בדיוק מה שאמרתי לטארון היום בצהריים.‬
‫בבית ספר רגיל...‬
‫היו מכניסים אותו לכלא. סליחה על הבוטות.‬
‫בדיוק. זה מה שניסיתי להגיד לך.‬
‫אבל מנקודת המבט של שולה, אנחנו...‬
‫לא אנחנו, אלא אתם, בית הספר,‬
‫נהגתם ברשלנות פלילית כמעט כשלא...‬
‫סליחה. מצטער, ג'ני.‬
‫צוות הצילום הארור מתחבא כאן?‬
‫אני חושב שהם סיימו.‬
‫אלוהים, הם היו בכל מקום.‬ ‫-אני מקווה.‬
‫שלום, סטיב. עבר עליכם יום לא פשוט.‬
‫כן.‬
‫כמעט שלחו את שיי למאסר במצודת לונדון‬
‫על תקיפה מילולית של לורד או סר.‬
‫הוא סר? הוא סר.‬
‫כן, אמנדה סיפרה לי.‬ ‫-לעזאזל.‬
‫בחיים לא שנאתי ככה מישהו.‬
‫והתזמון, אתם יודעים.‬
‫שיי המסכן. הוא מאושר, הוא מדוכא,‬ ‫ואז... בום! הוא גאון קומי.‬
‫כן, אני ממש רוצה לדבר על זה.‬
‫בעצם, סטיב, אתה רוצה ל...‬
‫לא, דברי.‬
‫בסדר.‬
‫טוב, הייתה לי איתו פגישה נוראית‬ ‫היום בצהריים...‬
‫הוא תקף כיסא.‬
‫אבל לדעתי כדאי לחזור יותר אחורה.‬
‫ליום חמישי שעבר,‬ ‫או אפילו ליום חמישי לפני שבועיים.‬
‫הבחנתי בשינוי מובהק בפתיחות שלו‬
‫לדברים שאנחנו עושים כאן שבוע אחרי שבוע.‬
‫הוא הפסיק לכתוב ביומן שלו.‬
‫הוא הפסיק לשנן את משפטי הבוקר שלו,‬ ‫לתרגל את תרגילי הנשימה שלו.‬
‫הוא אומר שזה חסר טעם.‬
‫ובעבר הוא דיבר בפתיחות על הסיוטים שלו‬
‫ועל התחושה העוקצנית שלו.‬
‫ובחודש האחרון...‬
‫כן, יש הרגשה שהוא מכונס בתוך עצמו.‬
‫כן, סטיב. בדיוק.‬
‫ואני מודאגת.‬ ‫-כן.‬
‫לדעתי הכול בסדר עם החברים שלו.‬
‫צוות הדראם אנד בייס, נכון?‬ ‫-כן.‬
‫אוי, לא.‬ ‫-יורד מבול. תראו מה זה!‬
‫כן, הוא לוקח דברים ללב, אבל הוא...‬
‫כלומר, הוא ובני בסדר, הוא וקאל בסדר.‬
‫כלומר, הוא היה שקט.‬
‫כן, הוא...‬
‫הוא...‬
‫הצעתי שההורים שלו יבואו בסוף השבוע,‬
‫והוא הגיב בצורה רעה מאוד לזה.‬
‫אבל הוא היה שקט מאוד, עד "מניאק-גייט".‬
‫אני יודעת שיש לכם מדיניות של העלמת עין.‬
‫אני מדברת על מריחואנה.‬
‫בחייך, אל תגזימי.‬
‫רוב הבנים מעשנים בקבוצה...‬ ‫-אנחנו צריכים לבחור את הקרבות שלנו.‬
‫...אבל לדעתי שיי מעדיף לעשן לבד.‬
‫אני מסכים לגבי הגראס.‬ ‫אני ואוון יכולים להשתפר. נטפל בזה.‬
‫אבל זה תמיד היה נושא מסובך במקום הזה.‬
‫כן, יש לו רצון אמיתי...‬
‫זה ממש שובר לי את הלב.‬
‫יש לו רצון אמיתי לצאת מתוך עצמו.‬
‫אוון, נגיעת יד!‬
‫תקשיבו, אני...‬
‫אני מבטיחה שאני לא מותחת‬ ‫ביקורת אישית על אף אחד, אבל...‬
‫מעולם לא הרגשתי ככה בסטנטון ווד בעבר.‬
‫ביקשתי שנדבר על שיי לפני שבועיים,‬
‫וביקשתי ממך שוב פעמיים השבוע.‬
‫כן!‬
‫זו החובה הבסיסית שלך.‬
‫ג'ני, היינו עמוסים פה.‬
‫אתה יודע שאני אוהבת לבוא לכאן,‬ ‫ואני מכבדת מאוד את מה שכולכם עושים,‬
‫אבל, סטיב, אתה לא יכול לעשות הכול.‬
‫ומישהו כמו שיי...‬
‫ואיך בדיוק אנחנו אמורים‬ ‫להשיג עוד עובדים, ג'ני?‬
‫אני לא מטילה בך דופי, אבל, סטיב...‬
‫אולי יש גבול למה שאתה...‬
‫אני אעצור אותך לפני שתעליבי מישהו.‬
‫זה נגמר בכל מקרה.‬
‫מה זאת אומרת, "זה נגמר", אמנדה?‬
‫סוגרים את בית הספר.‬
‫אני רוצה להיות כאן, בסטנטון ווד,‬
‫אבל לפעמים אני רק רוצה להיות בן ארבע...‬
‫ולהתחיל מחדש ולא לפשל.‬
‫לקבל ניסיון שני, אבל לא רק בדמיון שלי.‬
‫לא לפשל כל כך הרבה,‬
‫לא להרגיש שכל הפשלות שלי הן עליי.‬
‫כאילו, דבוקות אליי.‬
‫מה איתך, סטיב?‬
‫בוא נדבר עליך. למה אתה שם זין?‬
‫שיי.‬ ‫-מה אתה בעצם?‬
‫אתה אלכוהוליסט או משהו?‬
‫זה נגמר. בלי שיחות טלפון או ביקורים.‬
‫את לא יכולה לנתק איתי קשר. אני הבן שלך.‬
‫תשתוק ותקשיב.‬
‫זו אשמתך, סטיב.‬
‫זו אשמתך.‬
‫אני צריכה לחזור לעבודה.‬ ‫נתראה בקרוב, ג'ני, בסדר?‬
‫רוץ!‬
‫סטיב.‬
‫סליחה.‬
‫זה בסדר.‬
‫אתה בסדר?‬ ‫-כן.‬
‫כן, זה בסדר. הכול טוב.‬
‫ביי.‬ ‫-בסדר.‬
‫זין!‬
‫הכול בסדר? את בסדר, שולה?‬
‫כן, הכול טוב.‬ ‫-בסדר.‬
‫אמנדה, תחתמי על זה, בבקשה?‬
‫בסדר. כן.‬
‫לא עשו לך צרות בכדורגל?‬
‫לא.‬
‫כן. נראה לי שהרשמתי אותם, למען האמת.‬
‫אלא אם כן אני נאיבית.‬
‫אבל כולם התנהגו יפה,‬ ‫וטארון לא אמר לי מילה.‬
‫טוב, אני אעשה סיבוב אחרון‬ ‫ואז אגלגל לי סיגריה.‬
‫בסדר. כן.‬
‫כן.‬
‫כדבריו של משורר דגול,‬ ‫"כל עוד יש לנו פה, מחובתנו לעשן".‬
‫שולה. שולה?‬
‫את יכולה לחכות רגע, ונדבר?‬
‫עכשיו?‬
‫אם זה בסדר, כן.‬
‫בטח.‬
‫כן. תיכנסי למשרד שלי.‬
‫איזה יום מחורבן.‬
‫כן, טוב...‬
‫עד "המלחמה על העוף",‬
‫הכול היה בסדר. היה יום די רגוע, לדעתי.‬
‫בסדר, אז קודם כול, ה...‬
‫אני יודע שהקלטות האלה טיפשיות,‬
‫אבל לא היה לנו זמן לתדרוך, לכן הכנתי אותן.‬
‫הן נהדרות, סטיב.‬
‫באמת?‬ ‫-כן.‬
‫שולה אומרת שהיא אוהבת את הקלטות, סטיב.‬
‫יופי. ואת מרוצה מהמשמרות שלך?‬
‫כן. אני אוהבת את הימים החדשים, אז... תודה.‬
‫אני יודעת...‬
‫אני יודעת שאמנדה לא חושבת שאני...‬
‫מתאימה לזה, או מוכנה לזה, או...‬
‫מה זאת אומרת, "מתאימה לזה"?‬
‫לזה, להוראה, למקום הזה.‬
‫לא. ממש לא.‬
‫כלומר, זה ציטוט מדויק שלה.‬
‫לא. אמנדה...‬
‫אמנדה סתם אומרת דברים כשהיא לחוצה.‬
‫כולנו לא...‬
‫כולנו לא מקבלים מספיק כסף,‬ ‫לא מספיק מיומנים, לא מספיק טובים.‬
‫כולנו. אז אל...‬
‫זה לא מספיק... זו לא סיבה ל...‬
‫אי אפשר פשוט להרים ידיים.‬
‫הכול דפוק.‬
‫כן, אני פשוט...‬
‫אני ממש רוצה להיות כאן, סטיב. אני...‬
‫אני ממש טובה בזה.‬
‫את באמת טובה, שולה.‬
‫מה שקרה עם טארון נבע מתזמון גרוע.‬
‫אני מרגישה שאילו זה קרה‬ ‫אחרי שהייתי פה שנה,‬
‫הייתי מטפלת בזה אחרת.‬
‫תקשיבי, אם אני...‬
‫אני מרגיש שלא הגבתי מהר מספיק.‬
‫ואם הרגשת לאורך הדרך‬ ‫שאין לך תמיכה או שאת לבד,‬
‫אני באמת ובתמים מצטער.‬
‫לעזאזל, סטיב, אני אבכה בגללך.‬
‫הכול בסדר. זו עקומת למידה תלולה.‬
‫יש לנו מזל שאת איתנו.‬
‫באמת.‬ ‫-תודה.‬
‫אני רוצה לשאול עוד משהו, אם זה בסדר.‬
‫אולי אתה לא יודע או...‬
‫מה נסגר?‬
‫דצמבר?‬
‫כן.‬
‫מה זה אומר בדיוק?‬
‫אנחנו צריכים להתחיל לחפש עבודה אחרת או...?‬ ‫-אני לא יודע, שולה.‬
‫אני לא יודע.‬
‫לא יודע.‬
‫טוב, לפחות...‬
‫לפחות פגשנו חבר פרלמנט.‬
‫חבר פרלמנט אמיתי.‬ ‫-כן.‬
‫זה היה כבוד אדיר.‬
‫חבר פרלמנט אמיתי.‬
‫יש עוד משהו שאתה...‬
‫לא.‬ ‫-לא. בסדר.‬
‫סבבה. טוב...‬ ‫-סבבה.‬
‫אני זזה. נתראה מחר בבוקר?‬
‫כן. נתראה.‬
‫אתה במשמרת לילה?‬
‫כן, אני ואמנדה ואוון. כן.‬
‫סבבה. טוב, תנוח קצת. נתראה.‬ ‫-בסדר, כן.‬
‫טוב. תתקשר לאימא ולאבא החורג של שיי,‬
‫ותוסיף לתיק שלו דוח מפורט‬
‫על ההתנהגות שלו ועל החששות שלנו.‬
‫דוח מלא בכתב מג'ני והודאה מלאה באשמה ממני.‬
‫תבקש חידוש מרשם מרופא המשפחה.‬
‫תנסה לפתור את סידור החדרים עם...‬
‫ופשוט תטפל בזה, סטיבן.‬
‫רד כבר מסחרחרת האבדון המחורבנת הזאת.‬
‫אתה...‬
‫סוגרים את בית הספר שלך, סטיבן.‬
‫...סטיבן.‬
‫...סחרחרת האבדון המחורבנת הזאת.‬
‫סוגרים את בית הספר שלך, סטיבן.‬
‫...סטיבן.‬
‫אתה עובד קשה?‬
‫אתה שותה?‬ ‫-כן.‬
‫רק שותה כוס יין.‬
‫זה לא סיפור גדול. יש שם המון.‬
‫יין חג המולד. תמזגי לך כוס, אמנדה.‬
‫לקחת משהו?‬ ‫-לא!‬
‫לא, אמנדה. בחייך, רדי ממני.‬
‫אני רק שותה כוס יין.‬
‫באמת. אני רק שותה כוס יין. תמזגי לך כוס.‬
‫אתה יודע, שום דבר מזה לא באשמתך.‬
‫סטיב.‬
‫זו אשמתי.‬
‫לא נכון.‬
‫זו אשמתי.‬ ‫-לא.‬
‫סטיבן, זו לא אשמתך.‬
‫אתה לא אשם בסגירה של בית הספר.‬
‫בתאונת הדרכים.‬
‫במוות של הילדה הקטנה.‬ ‫-בבקשה.‬
‫לא. תקשיב, אני...‬ ‫-בבקשה.‬
‫למה אתה לא מוכן לדבר על זה?‬ ‫-לא, אמנדה. לא עכשיו.‬
‫מישהי מתה.‬ ‫-אני לא עושה את זה עכשיו.‬
‫ואם אתה מדחיק...‬
‫נשתה לחייך. קדימה.‬ ‫-לא.‬
‫תרימי את הכוס שלך...‬ ‫-לא.‬
‫אני רוצה שתדבר על זה.‬
‫אני רוצה שתגיד שזו לא אשמתך.‬ ‫אני רוצה שתכיר בזה.‬
‫אני רוצה שתסתכל עליי ותכיר בזה.‬
‫כי אתה סובל. אתה מתייסר.‬
‫זו האמת. ואתה לא יכול להדחיק את הכאב,‬ ‫ואתה לא יכול להפסיק לסבול,‬
‫כי אתה לא מתמודד עם זה, סטיב.‬
‫אתה לא מתמודד עם זה!‬
‫אני וסטיב ציפינו‬ ‫שהמקום הזה יהיה שונה לגמרי.‬
‫שתי שכבות גיל, 60 ילדים,‬ ‫וכמעט אותו מספר מורים.‬
‫זה היה אמור להיות מרכז למצוינות.‬
‫אבל קיצוץ רדף קיצוץ ונשארנו כמעט בלי כלום,‬
‫ועכשיו אנחנו מנסים לשרוד‬
‫במצב של משבר קבוע.‬
‫ו...‬
‫סטיב מרגיש אשם, אבל זו לא אשמתו, את יודעת?‬
‫ואני מבינה,‬ ‫כי אני מרגישה אשמה, וזו לא אשמתי.‬
‫אבל לדעתי זו הסיבה שאנחנו שורדים,‬ ‫כי שנינו מסורים לחלוטין למקום הזה,‬
‫לטוב ולרע.‬
‫וזה כמעט תמיד לרע.‬
‫לעזאזל...‬
‫פשוט תזדיין מפה, סטיב.‬
‫אחי, אני לא רוצה לדבר. נמאס לי לדבר.‬
‫נמאס לי מג'ני.‬
‫מה איתך, סטיב?‬
‫למה אתה שם זין?‬
‫אוי, לא.‬
‫לא.‬
‫לא!‬
‫לא.‬
‫אמנדה. אמנדה!‬ ‫-מה?‬
‫אמנדה, שיי עזב.‬ ‫-מה?‬
‫שיי עזב.‬ ‫-מה?‬
‫הוא השאיר פתק.‬
‫מה?‬ ‫-אל תעירי את הבנים.‬
‫הוא לא שם, הוא עזב!‬ ‫-מה אנחנו...‬
‫קדימה, צריך למצוא אותו.‬ ‫-זה בסדר.‬
‫מה לעזאזל עשית? מה לקחת? לקחת משהו, נכון?‬
‫מה לקחת?‬ ‫-שתיתי כמה כוסות יין.‬
‫שיקרת לי. שיקרת לי, חתיכת אידיוט חלש...‬
‫שיקרת לי! תמצא אותו!‬
‫שיקרת!‬
‫שיי!‬
‫שיי?‬
‫שיי.‬ ‫-שיי!‬
‫שיי!‬
‫שיי?‬
‫שיי.‬
‫שיי!‬
‫שיי.‬
‫שיי!‬
‫אני אתקשר למשטרה.‬ ‫-לא.‬
‫תבדוק בעליית הגג, במרתף. אני אבדוק כאן.‬
‫שיי!‬
‫אילו יכולתי לחזור...‬
‫הייתי פשוט...‬
‫הייתי הולך לבית של סבתא שלי‬ ‫ופשוט מבלה זמן איתה.‬
‫הייתי יושב...‬
‫בבית של סבתא שלי.‬
‫ופשוט מקשיב לה מקשקשת.‬
‫פשוט מריח את הבית שלה.‬
‫אוכל את העוגיות הרכות המגעילות שלה.‬
‫פשוט...‬
‫אולי הייתי אורז תיק...‬
‫נכנס לקרוואן ועולה על הכביש, יודעת?‬
‫שיעור גאוגרפיה בסגנון "תלמה ולואיז".‬
‫בשיא המהירות לתוך התהום.‬
‫אבא!‬
‫שלום!‬ ‫-אבא!‬
‫אבא!‬ ‫-אבא!‬
‫מה שלומכן? מה שלום כולם?‬
‫אבא.‬ ‫-כן.‬
‫אבא!‬ ‫-אתה מכוסה בבוץ.‬
‫אני יודע. מכוסה.‬ ‫-למה אתה מכוסה בבוץ?‬
‫זה נראה די מגעיל.‬
‫איכס.‬
‫קדימה, בנות.‬ ‫-תודה, אימא.‬
‫קיבלנו מאפינס היום!‬
‫ואו, אבא נראה רענן.‬ ‫-יש לנו מאפינס!‬
‫בוקר טוב.‬ ‫-לילה ארוך? מסובך? שרפה? רצח?‬
‫כולם בסדר?‬ ‫-הכול טוב.‬
‫למה אתה מכוסה בבוץ?‬
‫זה סתם... הכול בסדר.‬
‫כולם בסדר?‬ ‫-כן.‬
‫פשוט יום כזה?‬ ‫-כן, יום כזה.‬
‫קדימה. אנחנו נאחר.‬ ‫-קדימה, בנות. ללכת.‬
‫תהיו טובות, אדיבות וחכמות.‬ ‫תהיו מעולות בכל דבר, בייחוד ב...‬
‫ריצה.‬ ‫-לא, בייחוד...‬
‫בייחוד בציור.‬
‫לא, בייחוד במדע, כן? ובהמצאות.‬
‫לך לישון. תישן ואל תעשה כלום.‬
‫ואז תבשל לנו, בסדר?‬ ‫-כן. בסדר.‬
‫אוהבת אותך.‬ ‫-אוהב אותך.‬
‫בואו נלך. קדימה, בנות, שלא נאחר. קדימה!‬
‫אנחנו הולכות.‬ ‫-ביי, אבא!‬
‫אין לנו שיעור מדע.‬ ‫-מהר. קחי את הילקוט.‬
‫בסדר. שולה, זה סטיב.‬
‫את כבר יודעת את זה, אז... בלה-בלה-בלה.‬
‫תתעלמי מזה או תקשיבי לזה, מה שתרצי.‬
‫אל תרגישי שאני לוחץ עלייך.‬
‫אז ככה: אש. את תאהבי את אש.‬
‫הוא ילד שובב ותחמן,‬
‫והוא יגנוב ממך הכול בלי למצמץ.‬
‫הוא פרחח אמיתי, אבל הוא חכם ומצחיק.‬
‫פשוט כיף איתו.‬
‫בני. לבני יש נוכחות גדולה בבית.‬
‫לפעמים הוא יותר כמו מורה מאשר תלמיד.‬
‫ואת צריכה את בני לצידך במשבר,‬
‫כי הוא יכול לטפל בעניינים, יודעת?‬
‫אביו מת לאחרונה, והוא לא זכה להיפרד ממנו.‬
‫לדעתי אביו היה בכלא.‬
‫אז בתוך תוכו‬ ‫הוא פשוט ילד שמתאבל, את יודעת?‬
‫ריילי, בחיי, הילד הזה.‬
‫לריילי יש אנרגייה בלתי נדלית.‬
‫הוא ילד מרתק ונפלא, והוא לא עוצר לרגע.‬
‫הוא נלחם כל הזמן, עם עצמו או עם אחרים.‬
‫יש לו מומנטום מטורף.‬
‫הוא תמיד בהתקפה, תמיד מוכן לקרב.‬
‫הוא הפרא של החבורה, יודעת?‬
‫ידע אנציקלופדי.‬ ‫תושב קורניש וגאה בזה. חכם כל כך.‬
‫נביל. את תאהבי את נביל, שולה.‬
‫הוא הבחור המגניב, הצ'ארמר.‬
‫והוא מצטיין בלימודים כשהוא משקיע.‬
‫ג'יימי. ג'יימי בפני עצמו‬ ‫מצדיק את המשכורת שלי.‬
‫אם יש מכות, הוא התחיל אותן.‬
‫אם יש חולשה, הוא ימצא אותה.‬ ‫אבל אני מת עליו.‬
‫הוא מאוד רגיש ונבון, והוא קולט אנשים.‬
‫ככה הוא מצליח לעצבן אותם.‬
‫אני רוצה שהוא ישקיע בלימודים, מן הסתם,‬ ‫כי הוא יכול להשיג ציונים טובים.‬
‫הוא מדבר על לימודי עסקים או משהו כזה.‬
‫הוא זוכר פרטים מטורפים.‬ ‫אפשר לשאול אותו הכול על היפ-הופ. הכול.‬
‫בסדר. שיי.‬
‫אני מרגיש שאני מכיר את שיי מאז ומתמיד.‬
‫איפה להתחיל? בחיי.‬
‫פאק! חבר'ה!‬
‫אין מצב!‬
‫מי לעזאזל זורק את זה?‬ ‫-שיט.‬
‫מה נסגר?‬ ‫-יש זכוכית בכל מקום!‬
‫שיט, זה שיי!‬
‫שיי!‬ ‫-שיי!‬
‫שיי, מה נדפק איתך?‬
‫יש תהומות של עצב בשיי,‬
‫כאילו הוא ראה‬ ‫את כל האמת הקודרת והנוראית של היקום.‬
‫והוא צודק.‬
‫כששיי מסביר לך למה הכול דפוק,‬
‫קשה להתווכח איתו.‬
‫אבל הוא כל כך מבריק ומלא תובנות‬ ‫כשהוא רוצה להיות.‬
‫ויש לו... אני לא יודע.‬
‫יש לו כאב נדיב,‬
‫אם זה הגיוני.‬
‫ואני מתפלל שמזג האוויר בראש שלו יהיה נעים,‬
‫שהעננים יתפזרו קצת, יודעת?‬
‫לטובת כולנו. כי כששיי כועס,‬
‫זה כמו פצצה שמתפוצצת בבית.‬
‫ויש לו סיוטים מחרידים בלילות,‬ ‫והם זולגים לתוך הימים שלו,‬
‫ו... את תראי את זה.‬
‫אבל אני מבין אותו, את יודעת?‬
‫אני ממש מבין אותו, ואני רוצה לומר לו,‬
‫"זה מתיש וזה קשה, אבל תחזיק מעמד.‬
‫"כי לא תמיד תרגיש ככה."‬
‫ואני משקר לו, כמובן.‬
‫את יודעת, אני רוצה שכל הבנים האלה,‬
‫וגם הילדות שלי, הבנות הקטנות שלי,‬ ‫זה נכון לגבי כולם,‬
‫אני רוצה שהם ידעו שיש משהו אחר.‬
‫שיש אינסוף דברים,‬
‫מוזיקה שאי אפשר לדמיין במקומות אחרים,‬
‫ומזג האוויר, ואהבה,‬ ‫ואולי רק הרס, אבל מי יודע?‬
‫מי יודע?‬
‫האסון משנה צורה‬ ‫והופך לאושר של מחר או משהו כזה,‬
‫ויש מישהו שעדיין לא פגשת, וזה...‬
‫- תצורות סלעי חוף -‬
‫זה... את יודעת מה אני אומר.‬
‫בכל אופן, אני מקשקש.‬
‫אבל...‬
‫זה מספיק, לא?‬
‫אם אתם או מישהו שאתם מכירים‬ ‫מתמודדים עם בעיות נפשיות,‬
‫משאבי עזרה עומדים לרשותכם‬ ‫ב- www.wannatalkaboutit.com‬