- Doamnă Mariann. - Aveți nouă jumătate?
- Aveți noroc. - Sunt emoționată.
Ultima pereche. Să vedem picioarele.
Piciorul drept e bine?
Așa. Băgați-l.
- Sunt prea strâmți. - Bine.
- Sunt 9 jumătate? - Da, 9 jumătate.
Aveți o mărime mai mare?
Nu la Kerrybrooke. De asta nu-mi place aici.
Sunt mici. Parcă-s făcuți pentru păpuși.
- Mă strâng. - Bine, îi scoatem, nu vă necăjiți.
- Ați încercat Vitality? - Nu.
Vin imediat.
Pardon. Scuzați.
Am luat o pereche de la cel cu ochelari.
- Marty. - Da?
Doamna a cumpărat o pereche de la tine.
A, da. Pantofii Mary Jane maro, nu?
Da. Sunt minunați. I-am purtat la plecare.
- Bun. - Pe cei vechi i-am lăsat aici.
Cum arătau?
Bicolori, cu toc, model wingtip.
- Lloyd, ai văzut pantofii doamnei? - Nu.
Nu cumva i-ați pus într-una dintre cutii?
În locul altor pantofi pe care i-am probat?
Bine.
Vă poate ajuta colegul meu?
Lloyd. O poți ajuta pe Mariann?
Sigur.
Să verificăm la subsol.
Mulțumesc, scuze.
Vă ajută Lloyd cu Vitality.
O să mă gândesc la preț.
Termin aici și vin.
Bine, mersi.
Ce?
- Marty. - La naiba.
Vreau să-ți arăt ceva. Vino.
- Ce? - O secundă. Apleacă-te.
De ce să mă aplec?
- Ce faci? - Marty, uite ce am pentru tine.
Ce-i asta?
Uită-te.
La ce mă uit?
Întoarce-o.
- Director? - Director.
Murray!
Să nu-i zici lui Lloyd de asta.
Am fost sincer cu tine.
Nu vreau să fiu nesimțit. Ai construit ceva admirabil aici.
- Să discutăm... - Nu vreau să discutăm acum.
Stai. Lasă-mă să termin.
Să văd asta personal mi-a făcut bine la suflet.
- Dar nu sunt vânzător. - Nu vreau să discutăm.
- Dar nu sunt vânzător. - Nu discutăm.
Eu vreau. Când te întorci, am terminat.
N-o să mă întorc la asta.
Putem închide contul? Vreau să-mi iau biletul.
La închidere, rezolvăm.
În pauză, voiam să merg la agenție.
După pauză, nu te mai întorci.
Asta crezi despre mine?
- Da. - Crezi că nu mă întorc?
Da, am zis că rezolvăm la închidere.
- Asta e? - Da. Pa.
Te iubesc.
- Hai. - Stai.
Chiar voiam să vin la tine.
Lui Ira îi e dor de casă.
- Nu mă pot îmbolnăvi. - Ce?
Am campionate.
E toxiinfecție alimentară.
Aș vrea să te pot băga în valiză.
Vreau să vin cu tine.
Rever, rever, rever.
Forehand, forehand, forehand.
Rever, rever, rever.
Forehand, forehand.
Rever, rever.
Și sus.
Forehand.
- Marty! - Ce e?
- Telefonul! - Zi-i c-am plecat acum 20 de minute!
Nu-s secretara ta! Răspunde dracului!
Nu pot. Wally, dă-ți jos tricoul alb.
Cu tricou alb nu pot urmări mingea.
Termină odată.
Da? Te iubesc. Te iubesc.
Alo?
Sunt Judy.
Bună, Judy.
Mama ta e foarte bolnavă.
Serios?
Da. E gri la față. Delirează.
Întreabă de tine. Trebuie să vii acasă.
Sună rău. Cheamă o ambulanță.
Cine merge cu ea?
Nu știu. Probabil tu.
Stai un pic.
Nu ține vrăjeala.
Zi-i că nu mai respir!
Nici vorbă. E ridicol. Nu zic asta.
Zi-i că mă duci la spital.
Bine, fie. O duc la urgențe,
Dumnezeu știe cât o să aștept acolo.
Poți să vii să-i faci masaj soțului meu toată noaptea,
și să-i dai pastilele.
Zi-i că am murit.
Mama ta tocmai a leșinat.
Vino acasă imediat!
Cine e?
Bună, o secundă.
Nu știu ce vrei să-ți spun, Judy.
Sunt ocupat, în pauză.
O aud cum șoptește. E chiar lângă tine.
- Ți-am zis că a murit. - Mă simt incomod deja...
Cu cine vorbești?
Cu nimeni. Judy ține linia ocupată de o oră.
Ți-am adus supă.
E rece.
Era coadă la magazin.
Dacă sun și întreb, așa o să zică?
Nu mă crezi? Mă faci mincinoasă?
Sună, hai. Trebuie să scapi de Judy mai întâi.
Bine.
Judy, închide.
Asta e o minge normală, aprobată IATT.
Încearcă s-o urmărești pe alb.
Aproape imposibil, nu?
Nici nu-ți văd ochii mișcându-se.
Dacă port alb, nu poți vedea mingea.
Imaginează-ți o minge portocalie, nimeni nu s-a gândit la asta.
Vezi, e deja mai bine. Uită-te la ochii lui.
- Vezi cum arată? - Da, văd.
Pari mai concentrat. Asta vrem. Acum, în lumea tenisului de masă,
trebuie să porți negru ca să poți urmări mingea albă.
Uită-te la ăsta, e Ted Bailey.
Cine-i ăla?
Numărul unu mondial momentan.
E campionul britanic. Apropo, l-am bătut.
Acum uită-te la ăsta.
Ăsta e numărul unu la tenis, Jack Kramer.
- Care e diferența? - Poartă alb complet.
Alb complet. Superb.
E lux, are clasă. Ai putea vinde asta.
Marty, o minge la comandă o să coste mult.
Normal că e la comandă. Minge originală pentru un tip original.
E mingea lui Marty Supremul, nu a lui Marty obișnuitul.
Dar la cât o să ajungă?
Costul nu contează. Nu putem fi zgârciți.
O să fie bine, domnule Galanis.
Mereu spui că trebuie să cheltui bani ca să câștigi, nu?
Adu-mi o cafea.
Pune-ți secretara să-ți aducă.
Nancy e ocupată. Adu cafeaua.
Tată, vorbim afaceri, ca bărbații.
- Nu-ți aduc nicio cafea. - Adu dracului cafeaua!
Marty, vrei o cafea?
Nu, nu consum cofeină.
Ascultă.
Apreciez prietenia ta cu fiul meu.
E limitat.
Are 30 de ani și încă stă cu noi.
N-a avut prea mult succes.
Nu știe afaceri, nu știe costuri.
Cu tot respectul, nu cred că e limitat, dle Galanis.
Uitați-vă la succesul dv.
Îl aveți în ADN, i l-ați transmis și lui Dion.
- Doar că n-a fost activat încă. - Nu știu.
Dacă nu credeam până în măduva oaselor,
nu aș fi aici să vă implic.
Vă respect enorm banii. Știu că e greu de crezut,
dar, credeți-mă, jocul ăsta umple stadioane în străinătate.
Și e doar o chestiune de timp până o să le umple și în SUA,
înainte să vă uitați la poza mea pe cutia de cereale.
Nu știu nimic despre afacerea asta.
Nu, nu știți. De asta trebuie să aveți încredere.
Săptămâna viitoare, o să fiu primul american care câștigă British Open.
O să ajung primul în clasamentul mondial.
O să ajung pe coperta Life, Look.
Sunt obligați. Editorul de la Look mă iubește. Oamenii mă iubesc.
Sunt într-o poziție unică să fiu fața tenisului de masă în SUA.
Lloyd!
Închid.
Da, văd. Am venit să-l văd pe unchiul meu.
A plecat.
A plecat? Cum adică? Pe ziua de azi?
A trebuit s-o ducă pe mama ta la spital.
Pentru Dumnezeu! Nu-i bolnavă!
Lloyd, îmi datorează bani. Trebuia să închidem contul.
Poate dacă nu-ți luai pauza aia de cinci ore,
- vorbeai cu el. - Termină.
Alo!
Pari mai bine. Ce rapid!
O să trăiesc, nu mulțumită ție.
Gata, mamă. Ești cu Murray? Zi sincer.
Nu. Cred că a plecat în călătorie.
Călătorie? Ce călătorie?
O duce pe Esther la Kutchers în weekend.
Dacă l-aș fi rugat, ar fi rămas.
Nu ești bolnavă, mamă. Trebuia să-mi dea banii pentru bilet.
Nu știu nimic despre asta, dragă.
Ba da, știi. De ce crezi că lucrez aici?
E singurul motiv pentru care lucrez aici.
Nu știu ce insinuezi.
- Știi ce-i asta? - Ce?
E sabotaj. Mă sabotezi.
Te sabotezi singur.
- Ce-i acolo? - Ce?
Crezi că te jefuiesc?
Din obișnuință.
Dacă voiam să te jefuiesc, erai mort. Ai fi plin de sânge.
Am venit după costum. L-am luat special pentru călătorie.
Nu știam că-ți trebuie costum la tenis de masă.
Vreau doar cei 700$ pe care mi-i datorează Murray.
Altfel, ce?
- Te împușc în picior. - N-o să mă împuști.
- Ești sigur? - Dacă mă împuști în picior, faci pușcărie.
Atunci te împușc în cap.
N-o să faci nici asta.
Lloyd, vreau doar ce mi s-a promis, nimic în plus.
Mă întorc cu de 10 ori mai mult.
Fă-te că nu vezi, lasă-mă să iau ce-i al meu,
și-o să-ți dau și ție 100$ când mă întorc.
Nu mă interesează.
Lloyd, haide. Uită-te la mine.
Amândoi știm că ai vrea să mă vezi concediat.
Ești de o mie de ori mai motivat decât mine.
Uită-te la asta. Uită-te.
Mi-a dat-o Murray. Întoarce-o.
Director. O să fiu șeful tău!
Ce nedrept! Te pot da afară când am chef.
Pot să-ți zic să te târăști în genunchi și să mături podeaua.
Ce zici?
Lloyd, am o armă îndreptată spre tine.
Ameninț că o folosesc.
E un jaf pe bune. Amprentele mele sunt peste tot.
Astea sunt faptele.
Deschide seiful, lasă-mă să iau ce-i al meu,
și sună-l pe Murray și spune-i ce s-a întâmplat.
Fă să fiu concediat, dă-mă în judecată. Fă ce vrei, bine?
Bine.
- Poftim, domnule. - Mulțumesc.
Nu avem camere proprii?
LONDRA
E ger aici.
Fiți serioși. Uitați-vă la mine.
Pakistan, te uiți la mine?
Stai, Japonia a venit anul ăsta?
Da, japonezii au trimis o echipă...
Și interdicția de intrare?
- Trebuie s-o fi ridicat. - Nu mai au interdicție?
Bine, domnilor. Întoarceți paletele.
Mulțumesc.
Unu, doi, trei...
Rămâneți așa.
RUNDA ÎNTÂI
Minge de meci, Mauser.
Meci, Mauser.
M-ai lăsat să dau prea multe forehand-uri, trebuia să mă forțezi pe rever.
Punct, Endo.
- Cât e scorul? - 19-4.
- Pentru japonez? - Îl distruge pe Bailey.
Ce folosește? Ce paletă are?
Nu știu, omule. Nimeni nu știe.
E tăcut.
Ca o fantomă!
Punct, Endo.
Minge de meci.
RUNDA A TREIA
- Bun joc, Marty. - La fel.
Meci, Mauser.
Câștigătorii turneului de la Stockholm...
Sunteți Ram Sethi, nu?
Scuzați-mă, puteți aștepta puțin?
- Deranjez? - Nu. Cu ce te pot ajuta?
Cât stați în oraș, unde sunteți cazat?
De ce te interesează?
Întreb doar la ce hotel stați.
Toți reprezentanții IATT stau la Ritz.
- La Ritz? Așa am auzit și eu. - Da.
- Deci nu-i nicio problemă? - Nu înțeleg ce insinuezi.
- Ați văzut unde stau eu? - E vreo problemă?
Cu tot respectul, e o cocină.
Îmi pare rău că nu se ridică la standardele tale.
Dle Mauser, oferim cazare gratuită tuturor jucătorilor.
Din câte știu, sunteți singurul care se plânge.
Vorbiți de parcă aș fi un jucător oarecare, bine?
Trebuie să mă odihnesc ca să câștig.
Știți ce ar însemna o victorie americană pentru acest sport.
- Sunt bun la tenis de masă, dle Sethi. - Adreseaz-te la USTTA.
USTTA nu există. Sunt doi tipi și o masă.
- Nu e problema mea. - Ba e problema dv.
Vreau să stau unde stați voi.
Mă simt jignit de discuția asta.
- Jignit? - Da.
Eu sunt jignit! Înghesuiți jucătorul vedetă într-o cocioabă!
Scuzați întreruperea.
Revenind la Ceylon și Mexic...
- Frumos hotel. Pare scump. - Da, e foarte frumos.
IATT acoperă cazarea?
- Doar pentru vedete. - Serios? Câți sunt?
Vedete? N-am văzut pe nimeni altcineva, doar una.
Emoții pentru semifinale?
Emoții? Împotriva lui Kletzki? Nu. Glumiți?
A câștigat turneul în ultimii trei ani.
- E renumit. - Și eu sunt.
O să-i fac ce nu i-a făcut Auschwitz-ul.
Îi vin de hac.
- Dumnezeule. - Cam dur.
E în regulă. Și eu sunt evreu, pot s-o zic.
Dacă mă gândesc, sunt cel mai negru coșmar al lui Hitler.
- De ce? - Uită-te la mine, sunt aici.
Am reușit, sunt în vârf. Sunt produsul înfrângerii lui Hitler.
Da, scrieți asta. A fost bună. Scrieți asta.
- Grozav. - „Produsul înfrângerii lui Hitler. ”
- Îmi place încrederea. - Puneți-o sub poza mea.
- Ne spui ceva despre trecutul tău? - Trecutul meu?
Serios vorbind, mama a murit la naștere.
Tata era un ratat, m-a părăsit când aveam doi ani.
Am rămas în sistemul de orfelinate din New York.
Dintr-o văgăună în alta...
- Probleme cu legea. - Aia nu e Kay Stone?
Nu vreau să mă definească.
Scuze, scuze, ce?
- E Kay Stone. - Da, ea e.
Cine e?
Actrița. De parcă ar fi din anii '30.
- "Șanse". - "Șanse"?
- A fost bun. - Da. Bun film.
- "Cutia Neagră." - Tatăl meu o adoră.
- Da. - Da.
- E celebră? - Faimoasă!
Vine și pleacă. Ea e.
- Ăsta-i Hollywoodul. - Da. Ea e.
Categoric.
Ceva cu un lac?
- "Lacul Umbrelor". - Da, foarte bun.
Are picioare superbe. Perfecte. Uluitoare.
Am vreo șansă, băieți?
Următoarea întrebare.
Alo?
- Kay? - Da?
Bună, sunt Marty Mauser. Stau în apartamentul de lux.
Te-am văzut ieri în hol.
Așa.
Ne-am privit în ochi. Dădeam un interviu.
Nu-mi amintesc.
Sunt un mare fan.
Pot să te ajut cu ceva?
Poate. Tocmai am comandat tot meniul.
Nu pot să termin singur.
Deci vrei să vin la tine?
- Da. - Poate ar trebui să-mi trimit soțul.
Sigur. El vine aici, eu acolo.
- Mulțumesc. La revedere. - Stai. Vreau să continuăm.
De ce?
N-am mai vorbit cu un star de cinema.
Acum ai vorbit. Sper că a fost cum te așteptai.
Și eu sunt un fel de artist.
- Serios? - Nu mă crezi?
Eu...
Ce?
Ești artist?
Da. Ai un Daily Mail în față?
Da.
Deschide la pagina 12.
Pagina 12.
Bun, la ce mă uit?
Jos în mijloc.
- Ăsta ești tu? - Da, „alesul”. Mișto poză, nu?
- Ping-pong? - Joc tenis de masă.
Sunt la British Open.
- Câți ani ai? - 23.
Douăzeci și trei...
Da.
Pun pariu că nu poți numi niciun film de-al meu.
De ce zici asta?
M-am lăsat de actorie înainte să te naști.
Serios? Interesant.
Kay, ai folosit lama mea ca să te razi pe picioare?
E tocită, m-am tăiat.
Cine e? Soțul?
Cineva s-a furișat înăuntru și a tăiat lemne cu ea.
- Vorbesc la telefon. - La naiba.
- Cu cine? - Debbie.
- Debbie?
Zi-i să se care.
- A plecat? - Da.
Bine.
De ce te-ai lăsat de actorie?
Trebuie să închid.
Ți-e dor, nu? Vino să mă vezi mâine la Wembley.
Nu pot.
Poți să mă vezi bătându-l pe numărul unu.
Nu sunt disponibilă.
Da? Ce faci?
E un eveniment de promovare pentru soțul meu.
Bine.
Ce promovează?
Pixuri.
- Pixuri? Serios? - Pixuri.
- De scris? - Da.
Vinde pixuri?
Cum vă permiteți penthouse-ul?
Deține Rockwell.
Bine.
Da.
- Am auzit de Rockwell. - Sunt convinsă.
Bine.
Care-i evenimentul?
A angajat-o pe Agatha Christie la Hatchards să semneze cărți.
Sună plictisitor.
Bine.
Ce Dumnezeu!
- Ce? - Nu închide. Încă o întrebare.
Camera ta dă spre stradă sau spre curte?
Nu știu.
Răspunde, spre stradă sau spre curte?
- Spre curte. - Bun.
Mergi la fereastră. La ce etaj ești?
La trei, cred.
Etajul trei, bine.
Uită-te peste drum.
Vezi fereastra deschisă și bolul cu fructe?
- Le vezi? - Da, le văd.
Uite ce-o să se-ntâmple: o să apară un măr în bolul ăla.
Dacă apare, anulezi întâlnirea și vii să mă vezi jucând.
Nu, nu sunt de acord cu nimic.
Nu trebuie să fii de acord. O s-o fac oricum. Da? Unu...
doi...
trei.
O să-ți las un bilet la casă.
SEMIFINALE
Punct, Mauser.
20 la 5.
Kletzki condus de Mauser cu 2-0.
Minge de meci și set, Mauser.
- Hai să ne distrăm puțin. - Bine.
- Să-nveselim atmosfera? - Bine.
Kletzki servește.
Punct, Kletzki.
Bine, domnilor, mulțumim.
Kletzki servește la 6-20.
Mauser conduce cu 2-0 la seturi.
Din nou minge de meci pentru domnul Mauser.
Serviți din nou, dle Kletzki.
Punct, Mauser!
Mauser câștigă meciul cu 21-6. Scor final 3-0.
Mauser va juca în finală cu Koto Endo din Japonia.
Comandă ce vrei. Nu te uita la prețuri.
Tu ce comanzi?
Vită Wellington și caviar.
Sunt cele mai scumpe chestii din meniu.
Vreau să revin la Globetrotters.
- Iar despre Harlem? - Da.
- Ți-am zis că nu-s interesat. - De ce nu?
Nu vreau s-o fac.
Sunt bani frumoși.
Și călătorim în toată lumea. Ai văzut Veneția?
Nu vreau să joc în pauză, când oamenii merg la toaletă.
E sub nivelul meu.
- Sunt tratați ca regi. - Unde-i chelnerul?
- Cunosc oameni care fac asta. - Scuzați-mă.
Scuzați-mă.
E o oportunitate grozavă. N-o rata.
Marty.
Da, domnule. Vă pot ajuta?
Putem comanda?
Sigur. Îl chem pe chelnerul dv.
- Stai. - Da?
Nota de la Rockwell o plătesc eu.
Pe camera mea, apartamentul de lux. Marty Mauser.
- Să știe și ei asta. - Mă voi asigura, dle.
- Nu accepta un refuz. - N-o să accept.
- Marty Mauser. - Bine, domnule.
Bine. Uită-te la mine.
- Cine e Rockwell? - Un fraier.
Aruncă o privire. Ce face?
Nu a mai fost aici înainte.
Se uită la noi.
- Serios? - Da.
Vorbește normal.
Mai gândește-te.
Am fi o echipă grozavă. Vreau să facem asta.
De ce ești obsedat de Harlem?
E trist ce fac ei, bine?
Cei mai buni sportivi din lume se poartă ca niște clovni de circ.
Acum ce face?
Vine spre noi.
- Comportă-te normal. - Bine.
Scuzați-mă, ne cunoaștem?
Nu cred.
Vrei să-mi plătești nota?
- Da, e vreo problemă? - De ce?
Cum adică? E nevoie de vreun motiv?
Să reformulez. Ce vrei?
Nu vreau nimic. Vreau să vă mulțumesc.
- Să-mi mulțumești? - Da.
Pentru ce?
Pentru toate produsele dv.
Unde am fi fără pixuri?
Am multe talente, printre care să miros o minciună de la o poștă...
Sunt complet sincer.
- De unde ești? - New York. Dv.?
La fel. Cu ce te ocupi?
Sunt sportiv profesionist.
- Serios? Ce sport? - Tenis de masă.
Tenis de masă? E un sport?
Absolut, concurez la British Open.
Joc mâine pe Wembley.
În finală contra Japoniei, cu casa închisă.
Reprezint SUA.
Stai. Japonia? Japonezii au echipă?
- Exact. - Cum au trecut de interdicție?
Tenisul de masă crește rapid în Asia.
E foarte popular.
O să vă placă asta. Știți cum numesc ei priza paletei?
- Nu. - „Priză toc”.
Și?
Ați putea folosi asta.
La ce?
Reclame. Nu știu, dv. sunteți afaceristul.
Am fost nepoliticos. Colegul meu, Béla Kletzki.
Încântat, domnule.
Bănuiesc că și dumneavoastră jucați.
Da. Am fost Campion Mondial din 1935 până în 1939.
A fost Campion Mondial. Azi l-am bătut.
M-a bătut. Dar e mult mai tânăr.
Sunt mult mai bun decât el, mai talentat.
Am observat tatuajul. Ai fost într-un lagăr?
Auschwitz-Birkenau. Da, de ce?
Fiul meu a murit pentru libertatea ta.
Îmi pare rău.
Credeam că sovieticii ne-au eliberat.
- Așa a fost. - Nu americanii.
Nu la propriu. A luptat în Pacific.
Ce s-a întâmplat?
Cum adică? A fost ucis.
E amuzant?
Nu, uneori râd nervos.
Dacă vă-ncălzește cu ceva,
mâine le arunc în cap a treia bombă atomică.
Sunt sigură că mama lui va fi alinată
știind că joci tenis de masă în memoria lui.
Nu-i cine știe ce, dar mulțumesc.
Dezamorsa bombe pentru naziști.
Zi-i povestea aia...
Așteaptă lumea la masă.
Stai. O să vă placă, spune-o.
- Vreți s-o auziți? - Nu prea, dar zi.
Zi-o. E bună.
Pe scurt...
Când am ajuns în lagăr, am fost pus într-un loc.
Din fericire, era un polițist care mă știa.
Mă văzuse la campionatul din Praga în 1935.
Era un fan adevărat. Înțelegeți?
Te-a ținut în viață pentru că jucai tenis de masă?
Îmi respectau abilitățile.
Apoi m-au învățat să dezamorsez bombe.
Bine?
În fiecare dimineață mă trimiteau în pădure.
La marginea lagărului, unde puteam să mor doar eu.
Odată,
am urmărit o albină.
O albină?
O albină,
până la stup.
Am scos albinele cu fum.
Apoi l-am deschis,
și m-am uns cu miere. Pe piept, pe brațe, peste tot.
De ce?
Ca să-i las pe colegii mei să lingă mierea de pe mine.
Stemă!
- Fir-ar. - Endo?
Servesc.
Încep de aici...
FINALA
- În dreapta... - Hai, Marty!
...Marty Mauser din SUA, contra lui Koto Endo din Japonia,
favoritul doi.
Se joacă cel mai bun din cinci seturi,
până la 21.
Diferență de două puncte.
Succes.
PRIMUL SET
Liniște.
Bine!
Punct, Endo. 1-0.
Hai, America!
Punct, Endo. 2-0.
Hai, Marty!
Punct Endo, 3-0.
Punct Endo, 4-0.
Hai, Marty!
Punct Endo, 5-0.
Mauser servește.
Punct, Mauser.
9-19.
Punct, Mauser. 10-19.
Așa, Marty!
Punct Endo, 20-10.
Minge de set.
Servește!
Punct, Endo. 21-10.
Set, Endo.
Endo conduce cu 2-0 la seturi.
Punct, Mauser.
18-16.
SETUL TREI
Punct, Mauser. 17-18.
Hai, Marty!
Mauser servește.
Rahat.
Punct, Endo. 17-19.
La dracu'.
Punct, Endo. 17-20.
Minge de meci.
Liniște.
Calmați-vă.
Mauser servește.
Hai, Marty!
Căcat.
Nu e corect!
Vreau să se rejoace cu o paletă standard!
Inacceptabil!
Dacă aveam un braț mecanic?
Dacă pun lipici pe minge? Ar fi etic?
De ce a primit instrucțiuni tot meciul? Inacceptabil!
Eu joc tenis de masă adevărat!
Incredibil.
Campionul British Open din Japonia...
Duceți-vă dracului!
...Koto Endo!
Japonia câștigă al 19-lea Open Britanic de Tenis de Masă.
Pentru prima dată de la sfârșitul Războiului din Pacific,
un sportiv japonez a triumfat pe scena mondială.
Numele său este Koto Endo.
Acest outsider din Japonia l-a umilit pe favoritul american,
învingându-l în trei seturi consecutive.
Se spune că 100.000 de oameni l-au așteptat la întoarcerea în Tokyo.
Totuși, dl Endo spune că nu revine ca erou, ci ca un umil meșteșugar.
La 16 ani, domnul Endo și-a pierdut auzul în timpul marelui bombardament din Tokyo.
Fără distragerea sunetului, s-a armonizat cu ritmul jocului.
Cu întreaga lume a tenisului de masă cu ochii pe Japonia,
Tokyo a fost ales gazda Campionatului Mondial de anul acesta.
Americanul se va întoarce sigur, disperat să-și recapete onoarea.
Dar Endo nu va păși singur în arenă.
În spatele lui, 84 de milioane de suflete își unesc mâinile
cu determinarea unei națiuni renăscute.
Rezervare pentru Milton Rockwell?
- Poftim? - Rezervare pentru Milton Rockwell.
Rockwell?
Marty, mulțumesc că mi-ai prezentat tenisul de masă.
Habar n-aveam cât de popular e în Asia.
- Da. - Și în Japonia!
Asta încercam să vă explic.
Vreau să includ asta în niște evenimente.
O să fim acolo în toamnă.
Cum ar fi?
Vreau un meci demonstrativ
între tine și Endo la Campionatul Mondial.
Îți place ideea.
Am o ofertă.
Îți dau 1000$.
Te cazez la Hotel Imperial în Tokyo.
Zbori cu avionul meu privat,
într-un lux cum n-ai mai văzut.
Negociem prețul mai târziu.
Înainte sau după turneu?
- Cu o săptămână înainte. - Trebuie după.
Nu pot să apar cu el înainte.
Drama e importantă. Nu subestima drama.
Nu te împiedica în detalii. Vreau doar să știu dacă te interesează.
Sigur, orice oportunitate de a-mi arăta talentele.
Și nu-ți face griji, o să-l distrug de data asta.
E vorba de paletă,
am o problemă cu ea, dar rezolv.
Ascultă. Vreau să înțelegi despre ce e vorba.
Nu e un meci oficial.
Nici măcar un joc adevărat.
E promoțional, să distrăm publicul japonez
ca să-mi cumpere pixurile. Înțelegi?
Jucați câteva meciuri. O să fii grozav.
- Dar nu poți fi mai bun ca Endo. - Vrei să pierd?
Marty, lasă-mă să-ți arăt ceva.
Cea mai mare revistă din Japonia.
Ai făcut din el erou național!
- Ascultă... - De ce-mi arăți asta?
Crezi că mă face să vreau să pierd? Mă face să vreau să câștig.
Uneori, câștigi când pierzi.
- Lasă-mă să explic. - Sunt de o mie de ori mai bun ca Endo.
Înțelegi? Paleta a fost de vină.
- E mediocru. - Nu-mi pasă.
Nu-mi pasă de tenisul de masă. E teatru.
- De ce-ți faci griji? - De reputație.
- Reputație? - Da, reputația mea...
Nu-mi distrug reputația pentru tine. N-o fac.
Nu joci într-un vodevil acum?
Vodevil? Termină propoziția.
- Ce insinuezi? - Ești spectacolul din pauză.
Pentru Harlem Globetrotters! Cei mai buni atleți din lume.
Am jucat în fața a 80.000 de oameni.
E amuzant?
Nu, tu ești amuzant.
Eu? Știi ce mi se pare amuzant?
Că japonezii pe care vrei să-i distrezi,
ți-au omorât fiul. Asta e amuzant.
Suntem chit, bine?
Pleacă.
Îmi ești dator cu o masă.
Trei, doi, unu... Zâmbiți...
Pardon.
Bună...
Nu mâncați în cameră. Atrage gândacii.
Doar fac curat.
Nu pari fericit să mă vezi.
Nici tu.
Deci stai aici?
Nu-ți convine? Nu-ți face griji. Scapi de mine în două săptămâni.
Nu fi prost.
- Ce se întâmplă atunci? - Campionatul Mondial.
- Unde? - Tokyo.
Tokyo, Japonia?
Mă întrebi dacă Tokyo e în Japonia?
Serios?
Arăți obosit.
Am călătorit jumătate de glob. Sunt obosit.
Am fost ocupat. Am făcut bani.
Dacă vrei să faci un duș lung,
cât e lumea la muncă, fă-l acum.
- Uite. - Ce-i asta?
Ceva pentru tine.
Din piramida egipteană originală.
Noi am făcut-o.
Exact.
Hei, Levi. Te-ai înălțat.
- Ba nu. - Ba da.
- Vă ajut? - Da. Hai.
- Haide... - Ce faci?
- Să mergem. - Ce dracu' faci?
- Ești arestat! - Nu sunt!
- Ba da. Vino. - De ce?
- Produsele mele! - Ești arestat.
- Pentru ce? - Jaf armat.
- Jaf? Despre ce vorbești? - Te rănești, nu te mai foi!
- Ce se întâmplă? - Hai.
- Murray, unde e mama? - I-am zis să plece.
Ce dracu'? Sunt arestat! Ajutor!
Sal, Sal. Vreau să vorbesc cu el. Ieși.
- Îl cunoști? - Ce să fac?
- Du-te în spate. - Bine.
Închide ușa.
Bine, anunță-mă.
Ce se întâmplă, Murray? Mi-erai dator.
Nu. Erau bani furați cu arma.
- Ai promis... Scuze. - Nu...
- Erau banii mei și i-ai luat. - Ai promis. De ce aș inventa?
- Erau pentru Anglia. - Ce s-a întâmplat acolo?
Cum adică?
- Ai pierdut! - Nu!
- Ba da! - De unde ai auzit?
- Am fost nedreptățit. - De câte ori?
- în mijlocul nopții... - Încetează.
- Taci și ascultă! - Nu-mi da lecții.
Taci!
N-ai idee de câte ori m-am trezit să te scot din rahat.
Când ți-am cerut?
- Când? - Niciodată.
- Exact! - Dar am făcut-o.
Și acum ești băiat mare.
- E rândul tău. - Băiat mare?
- Mi-ai zis asta? - Ascultă.
Nu pot să am grijă de mama ta toată viața.
- Nu trebuie. - Serios?
- O să mă ridic. - Cum?
Nici n-o să-ți imaginezi cum. O să locuiască pe 5th Avenue,
într-o clădire cu lift și un liftier care-o duce oricând are nevoie.
Sigur... Bine, uite.
Îți dau două opțiuni.
Cred c-o să-ți placă prima.
Te întorci la magazin.
Fără prostii.
Fără tenis de masă, bine?
O să-ți dau mai multe pe mână,
fiindcă, între noi fie vorba, ești un vânzător incredibil.
Aș vinde pantofi și unui olog.
Și? Care e a doua?
- Depun plângere. - N-o să faci asta.
- Lloyd e martor... - N-o să faci asta.
...și mergi la pârnaie!
I-ai face asta unei rude? Ești nebun?
- Vedem... Ți-ai făcut-o cu mâna ta. - Hei, Sal!
- Ce? - Cât te plătește?
Ce vrei să zici?
Cât îți dă unchiul meu ca să mă sperii?
Dacă mi-o sugi, îți plătesc dublu.
- Ce? - Ia-o-n gură.
- Îți pute gura! - Vezi cum vorbești.
- Futu-i... - Mergem.
- M-a lovit. - Stai.
- Murray, m-a lovit. - Stai!
Am rezolvat totul.
Erai dincolo. N-ai auzit. Am rezolvat problema.
- O să plătească! - Animalule.
Mi-a dat banii, e bine.
- De unde i-ai luat? - Din valiza ta.
Ești nebun? Sunt banii pentru Japonia!
- Ești nebun? - Să mergem.
Du-l în centru!
- Bine! Gata! - Gata.
- Oprește-te. - Să mergem.
- Lasă-l. - Să-l las?
- Lasă-l. - Stai drept.
Ascultă, îmi pare rău.
Scuze.
Scoate-i cătușele.
- Uite cum facem. - Bine.
Ne întâlnim cu mama ta la Garden Café.
Luăm cina.
Și lăsăm totul în urmă, bine?
Bine.
- Îmi pare rău. - Îți pare rău?
Ne ocupăm noi, îmbracă-te.
- Te iubesc. - Și eu.
Nepotul tău e o jigodie.
Îmi cer scuze.
Mai ia 10...
Bine.
Garden Café? Ce-ți iei?
Pastramă, ce altceva?
- Pastramă! - Tu?
Friptură.
- Friptură? - Da.
Polițiștii ăștia!
Hei.
Deschide.
- Sparge-o! - S-o sparg?
Băga-mi-aș!
Hei! Unde te duci?
La naiba.
- Ce s-a întâmplat? - A fugit pe fereastră.
- Ce? Stai! - Frankie!
- Ce? - Coboară pe scara de incendiu.
Uite-l!
- Rahat! - Du-te.
- Folosesc telefonul din spate. - Ține-l.
Vezi cât te place?
- Alo? - Hei, Wally. Sunt Marty.
- Lucrezi diseară? - Normal.
Atu taxiul și câți bani ai.
Ne vedem la Halsey, bine?
Ce? Faci vreo șmecherie?
Exact.
Nu, m-am ars data trecută.
Am mers în Staten Island.
Te-au recunoscut.
E în regulă. Mergem la locul din Jersey.
E o idee proastă.
- Ăsta-l vrei? - Nu, mamă, vreau un armadillo.
Nu, deja...
Să-ți arăt un armadillo.
Ți-l dau și te decizi, bine?
E mamifer.
Bine. Ne vedem într-o oră jumătate.
- Unde? - La Halsey. Te iubesc.
Mersi, pa.
Ești aici.
E vreo ieșire prin spate?
Ce? De ce te uiți așa?
Nu-mi zici nimic?
Felicitări?
- Felicitări? - Da.
- Faci mișto? - Ce vrei să zic?
Încerc să dau de tine de opt luni.
Văd ce încerci să faci. N-o să meargă.
- Poftim? - Nu-i al meu.
- E al tău. - Nu e. Am scos-o.
Ira o scoate?
- Ce te aștepți să zic? - E simplu. O scoate?
- Răspunde. - Vrei să răspund?
Da! Răspunde. O scoate...
Iartă-mă.
Sunt distrus. Serios, Rachel.
Am pierdut în Londra...
Hei!
Dumnezeule.
Ce-i asta?
Tatăl lui a murit.
- Pe dracu'! - Ne cunoașteam de la opt ani.
Vorbesc cu tine?
Ira, o știu de când aveam opt ani.
A murit taică-miu. Mă consola.
Iubire, e bine.
- Taci dracu', nu mă atinge! - Așa vorbești cu soția ta?
Da, așa vorbesc.
Bine.
Nu! Continuă.
- Continuă... - Marty, gata.
O să-ți smulg prânceana aia!
Vrei să te bați? Ca o maimuță?
Ira.
Ira! Treci înăuntru. Ce faci?
Să cheme cineva poliția.
- Ce ai făcut? - Trebuie să plec.
De ce fugi de poliție?
E aici!
E vreo ieșire prin spate?
- Ce? - Rachel!
Ieși prin spate.
Bine. Mersi mult.
Îți explic mai târziu.
Ați văzut un puști cu ochelari trecând pe aici?
Nimeni?
Engleză?
Vă rog să introduceți 5 cenți.
5 cenți? O să ne taie.
- Ai 5 cenți? - Nu.
Mamă, promit, e ultima dată.
Nu văd bine sau ăla-i Mouse?
- Mulțumesc. - Ce faci?
Mersi mult.
Puți a pește, Marty.
De asta am nevoie de hotel. Trebuie să fac duș.
Putem să luăm o cameră?
- 4 dolari. - Ai zis 3$.
- Acum e 4$. - De ce e 4$?
Dă-mi patru dolari. Ți-i dau înapoi.
Am doar 10$.
Ai adus 10$?
- M-ai anunțat târziu. - Cum facem bani?
Am copii, omule. Sunt taximetrist.
Aveți vreo cameră ieftină?
Am una la etajul cinci, fără duș.
- Cât e? - 2,5 $.
Dă-mi trei dolari. Mulțumesc.
Să mi-i dai înapoi. Ai noroc că-mi ești simpatic.
- Jimmy. - Îi iau din câștigurile tale.
Dă-mi cheile.
Ce pute-așa?
Căcat.
- Ce-i ăla? - Doamne.
A avut un accident.
Unu' mare.
Oribil.
- Pute a căcat! - Rahat!
Jimmy, puți a rahat.
- E respirația ta sau a câinelui? - Îmi dați cheia?
Nu intra în lift cu javra. Ia-o pe scări.
- Glumești? - Spală-ți câinele.
Pa, Jimmy.
- Cât de mare? - Uriașă.
Pare gata să nască?
Nu știu. Dar nu-i al meu.
Are un plan. N-o cunoști ca mine.
E blocată într-o căsnicie oribilă.
Vrea să dea vina pe mine.
De la opt ani, vrea să mă procopsesc cu ea.
- Tu? - Da.
Da, e nebună.
Copilul ăla nu-i al meu, e imposibil.
- Folosești prezervativ? - Nu-i nevoie.
Deci fuți degeaba.
Știi ce-i incontinența?
De fiecare dată când mă piș, mă țin,
și număr până la 10.
Așa faci mușchi.
Și infecție urinară.
Ce faci? Sunt scrisorile mele!
Te-ai țicnit?
Ar trebui să-ți iei scutece.
Nu.
Revino-ți.
Nu sunt tatăl.
- Marty. - Da?
Ce e Ritz?
De ce?
Ai primit 1.500$ amendă
de la Federația internațională de tenis de masă și...
- Te-au suspendat. - Dă-mi-o.
Ce dracu'?
- Ești bine? - Cine ești?
Dumnezeule! Ajută-mă! Ia asta de pe mine!
Câinele meu!
- Dumnezeule! - Ce s-a întâmplat?
Ajută-mă!
Câinele meu se îneacă. Ajută-mă!
Bine, o întorc. Scoate brațul.
- Unu, doi... - Ridic-o!
Trei.
Scoate brațul! Dumnezeule Mare!
Băga-mi-aș...
Băga-mi-aș, brațul tău...
Lăsă-te pe spate. Nu te uita.
- Trebuie făcut garou. - Rahat!
- Dă-mi brațul. - Ce faci?
- Dă-mi brațul.
- Rahat. - Unde-i câinele?
Nu te gândi la câine! Dă-mi brațul.
- Dumnezeule. - Stai cuminte!
Am eu grijă.
Wally, sună ambulanța!
- Ești bine? - Nu.
Unde-mi sunt ochelarii?
Ești rănit? Ai căzut la etajul de dedesubt.
E o prostie. Îmi vreau banii.
Banii? Marty, trebuie să ne cărăm. Sunt 2,50$.
Vreau mai mult de 2,50$. Ai văzut ce s-a întâmplat?
Așteaptă aici.
- Cât timp? - 10 secunde.
Pantoful meu, costumul.
Totul e leoarcă. E o harababură.
- Pune o șosetă. - Vrei să facem schimb?
Tu! Ți-am zis să nu folosești dușul!
Nu. Tu mi-ai închiriat camera, bine?
Puteam să-mi rup gâtul.
Încă s-ar putea întâmpla.
- Mă ameninți? - Da.
- Subsolul e încuiat! - La cine-i cheia?
Ascultă! Vreau banii pe cameră înapoi...
- Ambulanța. - Și despăgubiri
- pentru lucrurile mele. - Vorbești serios?
Nu primești nimic.
- Dă-mi 7.50$! - Primești o laie.
- Ajutați-ne! - Paramedicii.
- Bun. - Unde-i pacientul?
Aici, brațul e rău. A pierdut mult sânge.
Ce s-a întâmplat?
- A căzut cada pe el! - A căzut cada pe el?
Nu-mi simt brațul.
Jimmy, ajută cu câinele!
- N-am pe nimeni. - Trebuie dus la veterinar.
- N-am pe cine să trimit. - E familia mea!
Ascultă. Dă-mi 2,50$ și plec. Uită de cei 7,50$.
- Dă-mi doar 2,50$. - Nu pot.
Vorbește mâine cu proprietarul.
- Fiule. - Tavan de rahat.
- Hotel de rahat. - Fiule.
- Nu-ți dau nimic. - Ce?
Fiule, du câinele la veterinar.
Nu pot, muncesc. Merg la muncă.
- Nu pot fi concediat. - Mergi la muncă?
- Îți dau dublu. - Nu pot.
Îți dau triplu.
- Calmează-te, bine? - Bine.
Uită-te în geanta aia. Pe scaun.
Deschide geanta. Deschide-o.
O să-ți fac un garou.
Îl scot pe celălalt acum.
Ia 50$ pentru tine.
Și 50$ pentru veterinar.
Sângerează tare.
Pe 13th Street cu 1st Avenue.
Zi-i că ajung repede, bine?
Îi dai bani nemernicului?
El era în cada care ți-a căzut în cap.
Ți-am zis să nu folosești dușul.
Ești tare, puștiule.
E gata targa? La Bellevue.
Ești tare!
- Încă putem să-l ducem la veterinar. - Nu.
- 50$ e destul. - Ce e mai bun decât 50$? 100$.
Ne scoatem cu 100$.
Nu fi lacom, evreu afurisit.
Nu. Amenda de 1500$. Tu mi-ai arătat-o.
Trebuie să facem asta în fiecare noapte.
- Sau adio Japonia. - „Noi”? Nu.
Nu-mi iau liber pentru greșeala ta.
Hei. Ia de-aici.
Așa.
Slăbește-i zgarda.
- Bine. - Zici că-i radiator.
Mergem să jucăm, îl lăsăm la veterinar la întoarcere.
- Câteva ore. - Marty, am aranjat mașina.
Moise!
Culoarul trei e al tău.
- Salut. - Te pot ajuta?
E ceva liber?
În jumătate de oră.
- Bine. - Îți convine?
- Vrei pantofi? - Îi iau mai târziu.
Bine. Gata.
Patetic. Plătește.
Cine urmează?
Pot să joc?
- Pe un dolar. - Bine.
- Cum te cheamă? - Seth.
Să facem încălzirea.
Banu' jos. Nu joc gratis.
N-am mai auzit de asta.
- Îi țin eu. - Banii sunt la el.
Îi ții tu? De ce el?
- Ai tăi unde sunt? - Pot avea încredere?
Poți.
- Unde eram... - Seth și Roger.
Joc pe un dolar.
Servesc.
Ce faci? Nici nu mă uitam.
- 1-0. - Nici nu mă uitam.
- Nu, nu se poate... - Ce?
Trebuie să lași mingea să lovească partea cealaltă.
Nu poți s-o prinzi, e punctul meu.
- Despre ce vorbești? - Nu poți face asta.
Trebuie să lași mingea să cadă.
- E o prostie. - Trișezi.
- Trișez? - Da.
- Nu respecți regulile. - Bine. E punctul tău.
- Mersi, dă-mi mingea. - 1-1.
Căcat!
- Aproape. - A fost bună.
Nu, nu.
Nu. Ia-i.
Trebuia să-ți zic că-ți dau 5 puncte avans.
Ai avut o zi grea. Păstrează-i.
Mersi, frate.
N-ai pentru ce.
Bun joc.
Adam, hai.
- Cât vrei să pui? - 50 de cenți.
Aveți o minge?
Ce-ai pățit la nas?
Am eu.
Mi-am pierdut banii de cursă.
Ce bani? Ce s-a întâmplat?
Sunt taximetrist în Manhattan.
- Manhattan? - Da.
E scump, omule.
Da. 20, 25$.
Bogații lasă 5$ bacșiș.
Când am ajuns, tipul a încercat să mă sufoce,
- m-a lovit la tâmple. - Nu cred.
Mi-a luat banii și a fugit...
L-am prins pe ticălos, și, mamă...
L-am bătut măr.
Și i-am luat tot ce-avea.
Tot?
Normal!
- I-ai băgat la buzunar? - Absolut.
Te-am văzut cu ditamai teancul.
Principiu! E o chestiune de principiu!
Te înțeleg. Eu i-aș fi ascuns.
În locul tău, nu-i arătam aici.
Nu toți sunt ca Christian.
E punctul meu.
Și puturosul ăla?
Nu știu cine e.
- Nu poți servi așa! - Cum adică?
Servesc așa de ani de zile.
- Roger. Salut. - E ridicol.
- Mai dă-ne un minut. - S-a deschis pista.
- Pista poate să aștepte. - Nu, trebuie s-o luăm.
- O s-o dea altcuiva. - Sunt în mijlocul unui joc.
Am așteptat toată noaptea. Hai.
- Roger. - E punctul meu.
Uite ce-ai făcut...
Trebuie să plec.
- Cum adică? - Dă-mi banii.
Suntem în mijlocul jocului.
Ai pierdut. Dă-mi banii.
- Dă-mi dolarul. - Ușor.
- Abandonează? - N-ați terminat.
Atunci joacă tu.
N-am bani. I-am dat ultimii 10$.
Joc eu.
Hopa...
Nu știam că jucați.
Pune un dolar. Ai un dolar?
- Pune cinci dolari! - N-ai cinci dolari.
Ai jefuit pe cineva?
Scoate banu'.
Nu mai bine-mi scot scula?
Tu în roșu, Wally și cum dracu' l-o chema.
Pregătește-o. Revin.
Unde te duci?
Ce se întâmplă?
Negroteiul o să-și piardă toți banii.
Da, în fața puturosului.
- Rahat! - Minge de meci!
- Minge de meci. - Wally! Haide!
Nu fi supărat, Wally.
Da!
Margine. Ați văzut?
N-a fost margine.
- Ba da, ai văzut. - N-a atins-o.
- Dă-mi banii. - Ce-i asta?
- Dă-mi banii. - Ce dracu'...
Dă-mi banii. Dă-mi banii.
- Plătește. - Hai.
Lasă-mi 5$ de benzină.
Nu. Nu paria dacă n-ai bani.
- Cum ajung acasă? - Pe jos.
Lasă-i cinci dolari.
- Nu. - Ai fost un nemernic toată seara.
- Dă-mi banii. - Nu fi lacom.
- Dă-i 5$! - Rahat!
- Rânjești ca un idiot. - Du-te dracului!
Dă-mi banii. Dă-mi banii.
Du-te dracului.
- Dă-i 5$... - Nu vreau.
Cum dracu' ajung acasă?
Dacă vorbești prostii, asta primești.
- Aiurea, nu? - La naiba!
- Unde-i Roger? - Rahat.
- Joc eu. - Hai, Rog!
Jucați pentru bani de benzină.
O să joci cu Roger, bine?
- Hai, Roger. - Hai.
- Hai să jucăm. - Tu?
Nu joc, ești prea bun.
Îți dau patru puncte avans.
Bine. 40 de dolari.
40? N-am 40.
Vrei? Trebuie să plec.
- 40 de dolari. - Unu, doi, trei...
Cine are bani?
- Ia de-aici. - Echipa Wally.
Banu' jos. Să-l trimitem acasă.
Mulțumesc tuturor.
Te trimitem acasă.
Bine. Nimic? Toată pista?
O să fac un pariu secundar.
Cât?
- Cinci dolari. - N-ai mai mult?
10$? Ești în bani.
Mersi mult.
174, 175, 176,
177, 178, 179, 180, 181...
181, 182, 183...
- Mouse a revenit. - ...184, 185...
- Exact! - ...186...
- Mouse a revenit. - ...187, 192...
- Ador partea asta. - ...197, 202, 207...
Ce naiba faci?
Ți-ai pierdut mințile?
La naiba, e închis.
- Hai în următorul oraș. - E la 20 de minute.
Vezi ce-am făcut? Cine-i cuminte?
- 400... - Vino-ncoace.
...401, 402, 403...
Respiră mult mai bine.
Poate scăpăm de veterinar.
...407, 408.
408. 204 de căciulă. Juma-juma.
Poftim.
Wally, mă gândeam, dacă mi-i dai pe toți,
când mă întorc din Japonia, îți dau înzecit, omule.
- Stai, Mouse. - Ce?
Nu te las să mă arzi cum îi arzi pe toți.
- Ai văzut amenda. - Mouse.
Vin acasă cu de 10 ori mai mult.
- Îți iau o licență. - Nu vreau licență.
Îți iau un taxi nou. Nu-mi face probleme.
Uite-i.
La naiba!
La naiba, Marty! Să mergem! Urcă!
- Vorbesc eu. - Urcă!
Ia uite cine e! Pe el!
Băieți.
Care-i treaba? Ce faceți?
- Dă-ne banii! - Despre ce vorbiți?
- Îi puneam benzină omului. - Uite cine e!
Nu fă pe prostul!
- Ne-ai țepuit! - N-am țepuit pe nimeni.
Știu cine ești! Ești Marty Mauser.
- Calmează-te! - Nu știu cine-i ăla!
Roger! Încetează. Gata!
Calmează-te.
Ieși din mașină!
Ieși din mașină, negrule!
- De ce aș... - Ieși dracului afară!
La naiba.
- Marty, să mergem! - Duceți-vă dracului!
Mișcă, mișcă!
Wally, atenție! Stâlpul!
Nu! Nu!
Wally, câinele. Câinele, Wally.
- Dă-l dracului de câine! - Ne trebuie!
- Dă-l naibii! - Nu, nu!
O să-mi oprească din salariu!
Mașina e praf, omule! O să-mi pierd slujba!
E tot ce am! Am familie!
- Am responsabilități! - Și eu.
- Ba n-ai. - Ce naiba gândeai...
Mersi mult. Mersi.
O să mă revanșez. Nu te supăra pe mine.
Îți iau un taxi nou-nouț. Bine?
Nu-ți face griji, Wally. Te iubesc.
Închide ușa.
Salut, Marty.
- Ted. - Marty. Ce faci?
- Lawrence e aici? - Condoleanțe.
Mersi. Lawrence e aici?
Da. E pe undeva.
- Bine, mersi. - Sigur.
- Mă bucur să te văd. - Da.
- Ce mai faci? - Marty.
- Mă bucur să te văd. - Salut, Marty.
Pot să dorm în spate în seara asta?
Gagica ta e în spate.
E gravidă și supărată foc.
Aoleu. Bine.
Mă duc să vorbesc cu ea,
dar nu pleca înainte să mă vezi.
- O să fiu pe-aici. - Mi-a părut bine.
- Și mie. - Bine.
Ce faci aici?
N-am vrut să deranjez. Știu că ești ocupat.
- Ce-ai pățit la față? - N-aveam unde să mă duc.
- Să văd. - A început să țipe la mine,
era furios, îmi rupea hainele.
- El ți-a făcut asta? - Mă speria de moarte.
N-am știut unde să mă duc.
Ești supărat pe mine?
Rachel?
Nu e Rachel, sunt eu, Marty. Deschide.
Bine. Stai.
Ce cauți aici?
Să-ți fie rușine!
Salut, Dion. Ce faci? Mersi mult.
Ea e sora mea, Rachel.
Rachel, el e tovarășul și partenerul meu, Dion.
- Bună. - Bună.
I s-a inundat apartamentul.
Are nevoie de un loc la noapte. Se poate?
Nu știu...
Nu pot s-o las în mucegaiul ăla.
D, e gravidă în opt luni.
Hai...
O să am o nepoată.
N-am voie cu lume.
Are probleme acasă. Nu pot s-o las acolo. Te rog.
Intrați. Puteți sta noaptea asta.
Mâine, trebuie să plecați înainte să vină tata.
Nicio problemă.
Să profităm de timpul ăsta.
Să punem la punct planul de afaceri.
Să vadă taică-tău cât de organizați suntem.
E supărat.
Ne-ai lăsat cu inventarul opt luni.
Nicio grijă. Iau titlul în câteva săptămâni.
Ne revenim.
- Mingile sunt aici. - Pe bune? Unde?
Cutia de sus.
Mersi.
- Le-ai făcut portocalii? - Da.
Cum ai reușit?
Am vorbit cu cineva de la Halex.
Mi-au vopsit celuloidul.
- Cum? - Bani.
Eu și tata am crezut în tine.
Am investit. De-asta era așa supărat.
Fii atentă, Rachel.
Vezi ambalajul.
"Marty Suprem. Minge oficială de campionat Marty Mauser.
Profesională. Portocalii..."
Sfere portocalii? Tu ai inventat asta?
Da, tare, nu?
Tare? Dion, sunt uluit.
Uluit.
- Desenate de mână. - Tu le-ai desenat?
- Da. - Tare.
Mersi mult.
Nu-ți dai seama de talentele tale.
- Uită-te la asta. - Mersi.
Arată frumos.
- Asta e camera ta? - Nu, a fratelui meu.
Nu mi-ai zis că ai un frate.
Frate mai mic. S-a mutat.
Deci e goală?
- Da. - S-o aranjez pe soră-mea.
- Vin în cinci minute. - Bine.
Cinci minute.
M-ai dat pe spate, D.
- Mersi. - Serios.
Om special.
Hai să-ți fac patul.
Pleci?
Da, trebuie să fac un plan pentru mâine.
Pentru ce?
Trebuie să mă pun pe picioare.
Adică?
Tipul ăla bogat mi-a oferit o slujbă. O să-l contactez.
- Serios? - Da.
- Ce slujbă? - Important e să ajung în Japonia.
- Pentru campionat? - Da.
Viața mi se duce de râpă, dar o să găsesc o cale.
Ai nevoie de ajutor? Pot să te ajut.
- Nu. - Dacă pot face ceva...
Ți-e foame?
- Nu. - Sigur?
Mă duc dincolo. Bine?
- Dion, n-am mai văzut așa ceva. - Ți-am zis.
O să fie o revenire uriașă!
E cel mai tare lucru din ultimele opt luni.
Cine ar fi crezut? Halex?
Bună dimineața. Rockwell Inc.
Pot vorbi cu Milton Rockwell, vă rog?
Nu e disponibil momentan. Un mesaj?
La ce oră vine?
Azi nu vine la birou.
- Pot prelua un mesaj? - E fierbinte, ai grijă.
Mulțumesc.
Poți să-i faci și surorii mele, când se trezește?
- O să-i fie foame. - Alo?
Unde ați spus că e?
Nu pot să vă spun.
- Lăsați un mesaj? - Da.
Transmiteți-i scuzele mele sincere.
Trebuia să iau micul dejun cu el azi.
- Nu știu despre ce-i vorba. - Din batalionul fiului său.
Îmi pare rău. Nu știu nimic despre asta.
Am niște obiecte personale ale fiului său.
Scrisori... Dar am dormit prea mult.
Plec din oraș azi, dar pot să i le las undeva.
- Nu, nu. - Nu? Bine.
Sunați la Teatrul Morosco.
Teatrul Morosco.
Ce fac aici?
Vii aici doar ca să-mi strici seara.
Nici n-am știut că o să fii aici.
M-am săturat de jocurile tale.
Venisem doar să mă simt bine.
Am auzit că pe-aici se adună femeile ușoare.
Încerc să-mi reconstruiesc viața. Nu înțelegi?
Pare că o vinzi cui oferă mai mult.
N-ai niciun drept să mă judeci, Jed!
M-am luptat din răsputeri pentru fericire.
- Cel mai bun lucru... - Și tu ce mi-ai dat?
N-ai crezut niciodată în mine!
Vrei să-ți plângi de milă? Poftim un cuptor, Jed!
Alma!
Sunt bine, Henry.
- Lasă-ne puțin. - Mama mea e o ușuratică.
Fii atent, Jedidiah.
Și rochia aia elegantă e singurul motiv pentru care nu miroase.
Nu-mi atinge copilul.
Pardon.
Mamă, ce am făcut?
Fugi, scapă!
- Ușa e încuiată. - O, Doamne.
Nu pot să cred!
Cineva a pus un lacăt pe ușă?
- Doamne... - Credeam că ne-am intrat în ritm.
În ritm? Pe ce planetă?
- Dacă erai singur în cameră? - Eram acolo.
Parcă nici nu erai în piesă. În ce piesă?
- Glenn, n-am putut scoate un cuvânt. - Înțeleg, rezolvăm.
- De-asta repetăm. - Pentru Dumnezeu.
Luați cinci minute pauză.
Faceți-mi o favoare...
Cineva trebuie să-i spună ceva.
- E imposibil. - Imposibil.
- Vrei niște apă? - Da.
- Aduc acum... - Doamne.
Hei, Kay.
Sunt Marty.
Din Londra.
Ce faci aici?
Am un prieten la sindicat.
I-am lăsat ceva.
- Te-ai uitat? - Da, sper că nu te superi.
Doamne.
Nu-mi vine să cred că joci iar.
Asta n-a fost actorie. Nu mă lasă.
Da, părea frustrant. Care-i problema lui?
Nu mă stârni.
Îi dădeai clasă.
Normal.
A fost incredibil.
Personajul lui trebuia să fie epuizat, n-a dormit de trei zile.
E enervant.
Dacă e așa dedicat, de ce a oprit scena?
De ce nu și-a băgat mâna prin perdea,
să deschidă lacătul?
- Nu-i așa? Eu așa aș face. - Glenn!
- Da. - Glenn!
- Da, mersi. - Trebuie să vorbim.
- Ce e? - Ce?
Pustiul ăsta înțelege personajul mai bine decât el.
Poftim?
- Spune-i ce mi-ai zis. - Nu.
Spune-i.
Ziceam doar că nu părea prezent în scenă.
- Cine-ie ăsta? - Nimeni. Asta-i ideea.
Și din experiența mea, doar copiii țin cuțitul așa.
Dacă e o luptă serioasă, îl ții așa,
- perpendicular pe încheietură. - Asta nu e o bătaie de stradă.
Dacă nu vrei realism, măcar să ai puțin fler.
Așa.
- Încetează. - Așa e, Kay?
Bine. Mulțumim pentru lecție.
Mersi mult. Doar asta ne mai lipsea.
- Mult noroc, Kay. - Scoateți-l afară.
Nu mai avem nevoie de prezența ta.
Cu tot respectul...
Fiecare decor costă peste 5.000 de dolari.
Nu pot să pocnesc din degete și să-ți aliniez profiturile și soția.
Te plătesc să-i zici nu.
Crede că are mână liberă.
Nu pot să fac imposibilul.
Dacă nu-l poți controla, găsesc pe cineva care o face.
Bulangiu.
Domnule Rockwell.
- Ce e? - Marty Mauser.
Tu ai sunat la birou să zici că ești prieten cu fiul meu?
- Da, dar... - Nenorocitule!
Trebuia să vorbim. Vă rog.
Vreau să revin la discuția despre Japonia.
M-am gândit și sunt de acord. E o idee grozavă.
Evenimentul e săptămâna viitoare. Am alte planuri.
Ce planuri? A fost ideea dv.
E o idee grozavă. Să vorbim un pic.
Ce faci? Domnule Rockwell.
Vă rog, să fim pragmatici.
Lăsați sentimentele personale.
Și dv. și eu știm că eu și Endo am fi explozivi.
Într-o demonstrație în orașul lui natal?
Imaginați-vă. Aș fi dinamită.
Niciun alt plan nu se compară.
Două minute. Avem destule în comun ca să rezolvăm asta.
- Bine, urcă în mașină. - Serios? Mulțumesc.
Tommy, condu.
Hei. Hei!
Hei!
Dobitocule! Ți-am dat o idee!
Îmi cer scuze. Dra Stone vrea să ia prânzul cu dv.
- Dra Stone? - Da.
Doamne. Ce-am întârziat.
Ce contează?
Ești o vedetă. Trebuie să te simți bine, nu?
De ce te-ai retras?
Aveam nevoie de siguranță, am rămas însărcinată,
el m-a presat, eu m-am complăcut.
Evident, faci ce trebuie acum.
Pare că te plătește cu dobândă.
- Cine? - Soțul tău.
El finanțează spectacolul, nu?
De ce ai presupune asta?
Se plângea în hol despre asta.
- Se plângea? - Da, de costuri.
Să se ducă dracului.
Absolut. Ar trebui să-l storci de bani,
să redevii cea mai mare vedetă din lume
și apoi să i-o freci în față.
Mulțumesc, dar nu vreau sfaturi de viață.
Zic că n-ai avut niciodată nevoie de el.
Nici eu nu accept ajutor.
Trebuie să reușesc singur. Pe baza talentului meu.
Altfel succesul nu înseamnă nimic.
Dar ăsta sunt doar eu.
Ușor de zis.
E ușor de zis, mai greu de făcut.
Știi asta. De aia ai ales calea ușoară.
Să te întreb ceva.
Faci bani? Din ping-pong?
- Încă nu. - Ai o slujbă?
Nu, joc tenis de masă.
Din ce trăiești?
Din încrederea că banii vor veni.
Lupta mea nu e despre bani.
- Cum îți plătești chiria? - N-o plătesc.
- Eviți întrebarea. - N-o evit.
Cum ai de gând să mănânci azi?
Sincer, comandam room service imediat cum plecai.
- Drăguț. - Da.
Ce faci dacă visul ăsta nu se adeverește?
Nici nu mă gândesc la asta.
Poate ar trebui.
Fără supărare, dar vorbești ca mama.
Iar tu ca un copil.
Zău? Sunt destul de mare.
Ce vrei să spui?
Sunt destul de mare să te fut într-o cameră de hotel
în mijlocul revenirii tale.
Ești un porc.
Noroc.
Nu, știu, dar am fost plecat.
L-am primit abia ieri.
Trebuie neapărat să merg în Japonia.
Anunță-l pe domnul Sethi că un cec cu suma integrală
e deja în drum spre el.
Nu. E în regulă.
Nu vreau să existe confuzie legată de participarea mea.
O să fiu acolo când începe turneul.
- L-am scos! - Da! Da! Da!
Cât crezi că face?
- Nu-i autentic. - Cum adică?
- E fals. - A fost la gâtul unei milionare.
Am văzut cu ochii mei.
Nu-mi pasă al cui e. E un gunoi.
- E recuzită. - Recuzită?
Băga-mi-aș.
Îți dau doi dolari.
- Alo. - Dion. Sunt eu.
Ce mai faci?
Pe unde ai fost? Ai promis că pregătim lista distribuitorilor.
Tata vine diseară.
Mă întorc și vorbim pe îndelete. Pot să vorbesc cu soră-mea?
Rachel, Marty e la telefon.
- Bună. Unde ești? - Rachel, ascultă.
E o zgardă de câine în buzunarul gecii mele.
Știu pe cineva în New Jersey care și-a pierdut câinele.
Oferă o recompensă uriașă.
Cheile de la mașină sunt în bolul de lângă ușă.
- Le vezi? - Da.
Ia cheile și asigură-te că Dion nu te vede.
Hei, Dion.
Te duci până la magazin să iei niște ghimbir?
Am niște grețuri groaznice.
Bună.
E închis.
Nu-i nimic, n-avem probleme cu mașina.
Ați văzut cumva un câine prin zonă?
Nu. Ai văzut vreun câine?
- Cam atât de mare. - Când a dispărut?
Acum câteva zile.
E un iaz în Cranberry. Cam la 8 km distanță.
- Încercați acolo. - M-am uitat.
- Îmi pare rău, nu vă pot ajuta. - Bine.
Mulțumesc.
N-au văzut nimic.
Hai să-ncercăm acolo.
E cineva?
- Unde te duci? - Verific în spate.
Fir-ar. Moise.
Suntem recunoscători producătorilor de discuri și artiștilor din toată țara.
Băiatule. Moise!
Sunt eu, Marty. Fir-ar.
Băiete.
Moise. Moise!
Liniștește-te. Hai acasă.
Vrei să pleci, nu? Hai acasă.
Nu, nu, nu, nu.
A fost Peppermint Harris cu discul său de succes...
E timpul să lăsăm vechea pușcă deoparte pentru moment.
Țineți minte, dacă...
- Bună ziua. - Vă pot ajuta?
Ne căutam câinele pierdut prin zonă.
- "Ne"? - Soțul meu și cu mine.
Ne-am pierdut câinele acum câteva zile lângă benzinărie.
Ne-au spus să verificăm casele
- și era cea mai apropiată... - Cine?
Cine? Care benzinărie?
- Nu știu. - Salut!
- Mă bucur că te-ai întors! - Uite-l.
- Cred că ne-ați găsit câinele. - Încălcați o proprietate privată.
Scuze, n-am vrut. Am auzit lătrat.
Habar n-am despre ce vorbești.
Câinele meu. L-ați găsit.
N-am găsit niciun câine.
Sunteți sigur?
- Da, sunt sigur. Tu ești sigur? - Da.
M-am uitat pe fereastră.
- Mi-am văzut câinele. - Te-ai uitat pe fereastra mea?
Da. Bine-am făcut, nu?
Ieșiți de pe proprietatea mea, sau sun la poliție.
Eu ar trebui să sun la poliție.
Vrei să te uiți mai bine?
- Vreți să vă uitați mai bine? - Da, te rog.
Să ți-l arăt mai de aproape.
Hei!
Calmează-te.
Sunt calm.
- Dacă-ți mai văd mutra... - Vorbești serios?
- ...uitându-se pe fereastra mea... - Marty, intră în mașină!
- Ți-ai pierdut mințile? - ...o să-ți zbor creierii.
Nu e nevoie de asta. Plecăm. Marty, intră!
Ce faci?
- Intră în mașină! - Nu! Am nevoie de câine!
- Urcă! - Următorul e în față!
- Marty, intră... - Nu! Nu trage!
Rachel! Ajutor!
Marty, urcă!
Repede.
Urcă! Urcă!
Dă-i, dă-i. Mergi drept, Rachel. Calc-o!
Mergi drept! Intră în porumb!
- Dă-i, dă-i! - O, Doamne!
Nu!
- Alo? - Bună.
Ați pierdut cumva un câine pe nume Moise?
Da. De ce?
Ați pierdut? Incredibil! L-am găsit noi.
- Pe bune? - Da. L-am găsit.
- Cum e? Cum respiră? - Știți ce?
Când l-am găsit, șuiera.
- Zi-i de bani. - Dă-mi adresa.
Vin acum.
Tocmai asta e.
La ce te referi?
În astfel de situații...
de obicei se oferă o recompensă, nu?
Da. Bine. Cât vreți?
- E prea mult. - Zi-i. E bogat.
- Alo? - Zi-i.
Mă gândeam la 2.000 de dolari. Mi se pare destul de corect.
- Două mii. - Glumești?
- Nu, nu. - E ridicol.
Uitați...
Știu că nu e problema dv.,
dar o să nasc în curând, și nu am soț momentan.
Sunt șomeră, și banii ăștia m-ar ajuta mult.
Hai să fim oameni buni și...
Realizezi că am luat câinele de la adăpost pe gratis, nu?
Ăsta e un mod greșit de a privi lucrurile.
- Pe bune? - Da.
Cum ar trebui să privesc lucrurile?
Să zicem că nu vă sun în legătură cu câinele.
Să zicem că vă sun în legătură cu mama dumitale
și sunt doctor și trebuie să-i fac o operație de urgență
sau o să moară. Ce-ați face?
Ați refuza operația fiindcă ați primit-o pe mama gratis?
Nu! Ar fi absurd. Ați face operația.
- Pentru că vă iubiți mama. - E o tâmpenie.
Atunci nu știți nimic despre iubire.
Bine, fie. Dă-mi adresa. Vin acum.
- Aduc banii. - Nu, îmi pare rău.
- Nu? - Nu.
Nu e vina dv. și păreți un om de treabă.
Dar am fost păcălită de atâtea ori în trecut,
încât n-o să las să se mai întâmple.
Trebuie să găsim o cale să-mi trimiteți banii.
- Da? - Da.
Ascultă-mă, târfă proastă.
- Până nu-l văd... - Ce ai?
nu primești niciun sfanț.
- Dacă chiar nu vă pasă de câine, - Ai înțeles?
o să-l donez pentru experimente.
- V-ar plăcea? - Ți-am zis că n-o să meargă.
Trebuia să-mi dau seama. Ce fac?
- A fost groaznic. - Marty!
- A fost stupid. - Îmi pare rău.
Îmi pare rău, încercam.
- Nu e vina ta. A fost o prostie. - Bine. Calmează-te.
Ce culoare are câinele?
De ce? Maro.
Șeful meu cunoaște crescătorii locali.
Am putea găsi unul care arată la fel
și nu o să-și dea seama.
Crezi că n-o să-și recunoască propriul câine?
- Poate nu la început. - Trebuia să mă antrenez.
În schimb, îmi bat joc de viața mea
într-o parcare de mașini, făcând farse la telefon.
- Ce faceți? - De ce ești treaz?
Vorbește mai încet. Mama și tata dorm.
- Nu știam că s-au întors. - Ți-am zis.
- Unde e mașina lui tata? - În garaj.
Dion, n-o să-ți vină să crezi.
- M-ai păcălit. - Nu te-am păcălit.
M-ai păcălit, mincinoaso.
Ai grijă cum vorbești, grăsanule.
- Nu vorbi așa cu mine. - Nu vorbi așa cu el.
E una dintre persoanele mele preferate.
- Zi-i să vorbească frumos. - Vorbește frumos.
- Nu-i vorbi așa. - Nu țipați.
Eu i-am zis să facă asta. Altfel n-ar fi furat-o.
- Dă-mi cheile. - Poftim.
- Am avut un mic accident... - Ce?
...dar se rezolvă.
- Daune minore. O să plătesc. - Cum? Când?
Dion, e târziu. Hai să ne odihnim.
Rezolv dimineață cu taică-tău.
- N-o să se supere. - Nu rămâneți aici!
- N-avem unde să stăm. - Trebuie să plecați.
Nu se poate, Dion. Trebuie să rămânem.
N-avem unde. Dion, termină.
E gravidă în opt luni, ai înnebunit?
- Putem să vorbim? - Nu ridica vocea.
Ne dai afară noaptea?
- Exact. - N-avem unde să mergem.
Luați-vă lucrurile și plecați.
Ai idee prin ce am trecut?
Nu vorbesc cu tine.
Nu vorbești cu mine?
Incredibil.
E mișto să te naști în puf.
Apropo, unii dintre noi trebuie să muncească.
Ai auzit de "muncă"?
În loc să mâzgălești toată ziua?
Să-ți dai prietenii afară...
Poți să nu te mai uiți la noi? Uită-te la perete. Mă sperii.
Unde o să ne ducem?
- Îmi pare rău, e un pat aici... - E în regulă.
- ...se poate dormi pe el. - Bine.
Am un copil. Sunt gravidă.
Vezi ce faci? Dai afară o gravidă noaptea.
O s-o ai pe conștiință.
- De ce faci asta? - Îmi pare rău.
Putem să fim singuri? S-o alin.
Puțină intimitate?
- Nu ridica vocea. - Trebuie s-o calmez.
Pardon.
Nu știu ce să fac.
Foarte tare.
- Incredibil, Rachel. - Mersi.
S-ar putea să meargă.
- Dacă ne dă afară, unde mergem? - Poate ne lasă să stăm.
Ai fost impecabilă.
- Chiar plângi? - Nu, Marty, ce faci?
- Ce-i asta? - Ce?
E machiaj?
Stai.
Pot să explic. Nu e vina mea. Bine?
Gata cu vorba.
- N-am avut de ales. - Taci, te rog.
- Rachel, taci. - Trebuia să plec.
- Sunt calm, dar n-o să dureze. - Da.
Ieși afară!
- Nu, m-am gândit... - Ieși afară!
- Ar trebui să plecăm, pentru că... - Taci.
Așa ceva mi-ar face mama.
Cum ai putut să faci asta? După cum m-am purtat cu tine?
- Cum am putut să-ți fac asta? - Da, știind prin ce trec.
- Dar ce mi-ai făcut tu? - Încetează.
Te-ai gândit la ce ai făcut?
- Taci. - Tu să taci, narcisistule.
- Nu mă atinge! - Gata!
- Îmi treziți părinții. - M-am săturat de părinții tăi.
N-ai 30 de ani?
Realizezi că nasc în patru săptămâni?
- Nasc în patru săptămâni! - Nu-i al meu.
Apropo, e al lui.
Minte și în privința asta.
- Ce se întâmplă în casa mea? - Am chemat niște prieteni, tată.
Ce faci?
Avem întâlnirea cu Spalding dimineață,
- pentru mostrele "Supreme". - Dion, haide.
Visezi.
- I-ai tocat banii lu' fi-miu. - Ce zici?
Nu-mi vine să cred, D, nu vezi ce se întâmplă?
- Incredibil. - Îl păcălești pe fiul meu.
- Nu-l păcălesc. - Îi iei toți banii.
Eu îi dau un scop. Tu îi dai bani!
- Eu îi dau un scop. - Ascultă-mă bine!
Nici măcar nu se uită la tine. E speriat de tine.
Ce facem? Unde te aștepți să mergem?
Vrei să dorm în stradă? Sunt însărcinată.
Nu, nu. Dion! Dion!
Trebuie să-ți spun ceva, Rachel. N-am vrut să fiu rău.
Eu am un scop. Tu nu ai.
Dacă crezi că e o binecuvântare, nu e.
Asta mă trage enorm în jos.
Înseamnă că am obligația să duc un lucru la capăt.
Cu obligația vine și sacrificiul, bine?
Viața mea e un produs al tuturor alegerilor mele.
A ta e...
Nici nu știu ce e.
Tu improvizezi totul. Asta ești tu!
Eu nu sunt așa, înțelegi?
Deciziile proaste sunt ale tale.
Nu ți-am zis niciodată să ne căsătorim.
- Nu poți să-mi pui vorbe-n gură. - Înțeleg.
Cât câștigi la magazinul de animale?
Cam 1.200 de dolari.
Am o săptămână să fac 1.500 de dolari.
Fără biletul de avion.
Trebuie să fiu concentrat.
- Îmi pare rău. - Nu. E-regulă.
Se subînțelege că nu pot să mă așez la casa mea.
Scoate-ți asta din cap. Nu pot.
Dacă vrei să-l părăsești pe Ira, nu te las.
Te ajut, ca prieten.
O să găsim un centru maternal.
O să vă primească, să găsească o familie pentru copil.
Putem să... Nu? Nu?
Atunci du-te acasă, Rachel.
- Ce o să zic? - Găsești tu ceva. Du-te acasă.
Ira, trezește-te.
Nu-i copilul tău.
Cățea proastă, târfă idioată, uită-te-n jos.
Dă-o dracului.
E o prostie. Du-te naibii acolo.
Stai la colț.
O să te lovesc... Asta vrei?
Copilul ăla o să fie un ratat coșuros ca taică-su.
Sau o curvă, ca mă-sa.
Deschideți ușa! Lumea încearcă să doarmă!
Ce?
- Liniște! - Rachel, e noua ta soacră.
- Ira! Nu-i vorbi așa! Scuze. - Felicitări, doamnă Mauser.
- O să fii bunică. - Ce?
E problema ta. Ia-ți catrafusele.
Rachel, ai nevoie de ajutor?
- Ajunge. Mă scuzați. - Ai nevoie de ajutor?
- Nu, sunt bine. Culcați-vă. - Da, îi pare rău.
- Rachel? - Ezra?
- Unde e? - Dă-mi banii și ți-l aduc.
Bani? Nu primești un sfanț până nu-mi văd câinele.
Ca să știi, nu sunt singură, sunt urmărită.
Mi se rupe.
Vreau să știți că sunt protejată.
- Ce? - Bine. Vă vreți câinele? Îl am.
- Ce faci? - Nu vreau zgarda.
- Vreau ce e în zgardă. - Arată-mi banii.
Aș avea asta dacă n-aș avea și câinele?
Nu. Arată-mi banii, și mă duc să-l aduc.
Haide. Haide!
Habar n-ai cu cine te pui, fetițo.
- Ia banii. - Nu-mi pasă.
Arată-mi ce e în plic.
Nu știu dacă e ceva acolo.
- Vrei să vezi? Uite. Bine? - Bine.
- Unde te duci? - Are câinele sau nu?
Cine știe?
Bine.
- Blarney Stone. - Alo, sunt eu.
Care "eu"?
Da, mulțumesc, puteți aduce câinele.
Tu ai lăsat câinele? Ziceai că revii imediat.
Suntem pregătiți, aduceți-l.
- S-a pișat pe podea. - Ne vedem.
- Ce se întâmplă? - Ascultați-mă.
E chiar acolo, bine?
Copertina verde.
Prietenul meu o să iasă de acolo cu câinele.
Cum îmi dați banii, îl sun să-i dau undă verde și iese.
Stă acolo cu câinele, v-am zis.
Dați-mi banii.
Du-te dracului.
Hei! Hei, dă-mi banii.
Ce... Hei!
Hoțul! Opriți-i pe ăia doi!
- Mi-au furat poșeta. - Hei.
Opriți-i!
Unde te duci?
- Ia mâna de pe mine! - Oprește-te.
Și el e cu el! Cea cu ghipsul.
Cu brațul în ghips.
Încerci să jefuiești o femeie însărcinată?
- Rahat. - Poliția!
Ce dracu-i asta?
Ăsta nu e Moise.
Ăsta nu e câinele meu.
Eu doar lucrez aici. Doamna mi-a zis să ies.
- Nu te juca cu mine! - Nu te apropia. Hei!
Te joci cu mine?
Mă iei de prost?
- Dă-te de pe mine! - Calmează-te.
- La naiba. - Stai pe loc.
Ajutați doamna!
- Ajutor! - Te-am prins, cățea!
Oprește-te!
Da?
- Ce mai faci? - Ce faci aici?
E 12:30. Luăm prânzul?
Nu pot. Deschiderea e în seara asta.
- Măcar o oră? - Nu.
- Putem să vorbim puțin? - Sunt foarte ocupată.
Te rog, nu durează mult.
- Am emoții. - De ce?
Bine... Ți-am furat ăsta.
Și vreau să ți-l dau înapoi.
Îmi pare rău. Voiam să-l vând și să nu te mai văd niciodată.
Dar numai la tine mă gândesc și nu pot să fur de la tine.
Știi că e recuzită, nu?
- Ce? Sunt un idiot... - Din piesă.
Nu mai ești pe cont propriu? Unde a dispărut discursul?
Sunt un fraier, știu.
L-am furat pentru că aveam nevoie de bani.
A fost greșit.
Sunt falit.
N-am niciun venit.
Campionatul e săptămâna viitoare. Și nu pot să merg.
N-am altă opțiune. N-am pe nimeni, Kay.
Ceea ce nu-i problema ta. De-asta ți-l returnez, bine?
- Știi ce cred eu? - Ce?
Cred că ai fost să-l vinzi și ai aflat că e un gunoi.
- Nu. - Și ai venit cu planul ăsta ridicol
ca să-mi stârnești mila și să-mi deschid portofelul.
Ridicol. Crezi că ți-aș jigni inteligența în halul ăsta?
- O să continui? - Să continui ce?
- O să continui cu asta? - Sunt doar eu însumi.
- Minți cu nerușinare. - Ba nu. Sunt doar eu însumi.
- E patetic. Ești tu însuți? - Îți spun adevărul.
Am furat ceva de la tine, apoi m-am simțit prost,
- așa că încerc să repar greșeala. - Nu-ți răci gura de pomană, nu-mi pasă.
Și eu aș fi furat de la mine.
Kay.
- Bună. - Întrerup?
Nu, nu. Deloc.
El e Martin, fiul prietenei mele Carol. Tocmai pleca.
- El e Merle, publicistul meu. - Salut.
Martin vrea să fie actor, dar din păcate e execrabil.
Știi cum e,
- Broadway are nevoie și de plasatori. - Cum stăm cu locurile?
Am vorbit cu Milton. Își trimite toți angajații.
E un mandat corporativ.
Asta ar trebui să mă bucure?
Păi, e plin. Nu asta-i ideea?
- Plin cu idioți. - Nu. Mai ai și...
- Vine Fred Astaire. - Ar trebui să plec.
Dă-i un bilet pentru diseară.
- Serios? - Da.
Te așteaptă un regal actoricesc, tinere.
Când o s-o vezi pe femeia asta jucând,
o să ți se pară că ți-a supt-o un aspirator.
- Merle! - Roșește. Vezi?
Ce?
Marty, vino la miezul nopții la 960 Fifth Avenue. Kay.
Ia-ți scaunul ăsta scârbos.
Ce naiba?
Ți-ai pierdut mințile?
Jed. Vorbesc cu tine.
Îmi exersam țintirea, mamă.
Întotdeauna ai zis să țintesc spre stele.
Hei!
Vino.
Îmi pare rău că am întârziat. Nu puteam să scap.
- Îmi închipui. - Era ca râia.
Ai fost uimitoare în seara asta.
- Am ceva pentru tine. - Pentru mine?
Întoarce-te.
În fiecare an, soțul meu îmi dă o bijuterie pentru aniversare.
Am 25 de bucăți. Una pentru fiecare an de suferință.
Ar trebui să fie de ajuns și să-ți mai și rămână.
Mă simt ca naiba când le port.
Stai, stai, stai.
Stai.
Hei, ce faceți?
- Doamne. - Ridicați-vă!
- Stai jos. - Ridicați-vă, v-am văzut.
Când zic eu, fugi... Unu, doi, trei, sus...
- Fugi. - Hei!
Joey, oprește-i!
Haide.
Unde mergeți? Ce faceți aici?
- Nimic. - Nu, nu, nu, nu.
- Să văd ambele mâini. - Pune-i cătușele.
N-am făcut nimic.
Lăsați-o mai moale. Îi căutam cerceii prin iarbă.
Mi-a căzut un cercel. Căutam cerceii.
Se pare că aveți doi cercei în urechi.
Nu ăștia. Alții, de mai devreme... Alți cercei.
Alții pe care-i avea mai devreme azi.
Te știu.
- Doamne... - Ești Kay Stone!
- Știu exact cine ești. - Asta nu se-ntâmplă.
- Să văd mâinile. - Vorbești serios?
Mă duc acasă,
îmi iau poșeta, și o să vă aduc niște bani
pentru că v-am deranjat.
Dle polițist. Își ia poșeta și vă dă niște bani.
- Aveți vreun act? - N-am niciun act.
- Pune-i cătușele. - Nu, vă rog.
- N-ai acte? Să vedem. - Vă rog, vă rog.
- Îmi dați drumul? - Hai.
Vă promit.
Ia te uită. Superb colier.
Luați-l, luați-l, e al vostru.
Mulțumesc.
Nu pot să cred.
Poți să-mi dai alt colier?
Vorbești serios?
Ai zis că-s o nimica toată. Nu-ți ia decât câteva minute.
Am ieșit doar jumătate de oră. Nu pot să urc și să cobor imediat.
- Mama e acolo. - Ai fi făcut-o pentru polițiști.
- Părul meu. - Aștept pe hol.
Nu, nu aștepți.
Stai, stai.
Așa.
Ești foarte frumoasă.
Te rog, ai 25 de bucăți.
Bine!
- Așteaptă aici. - Aici stau, bine.
- Nu te mișca. - Bine.
La naiba.
Mă bucur să vă văd.
- David, ce mai faci? - Bine, tu?
Unde naiba ai fost?
Aveam nevoie să fiu singură. E vreo problemă?
Nu știam că am nevoie de bilet de voie.
Am făcut toate astea pentru tine și tu mă faci de râs.
Doamne.
Merle e la telefon cu New York Times.
Ce?
Are un publicist care-i citește recenziile în avans.
Doamne.
- Poate că nu-ți pasă? - Îl are pe fir.
Vino, vino, vino!
Vin!
- Grăbește-te, e aici! - Vin.
Recenzia!
Vino, vino, vino, vino.
- Vino, vino, hai. - Bine.
Raoul, Kay.
Bine. Titlul... "Revenirea lui Kay Stone" de Robert...
- Noapte bună. - Las-o deschisă. Coboară toată lumea.
- Da? - Da.
Petrecerea s-a terminat.
Noapte bună.
Petrecerea s-a terminat.
- Vor să plecăm. - Abia am ajuns.
Trebuiau să ne oprească la ușă. De ce ne-au mai lăsat să intrăm?
Scuzați-mă. Știți unde e Kay?
- Sus, în dormitorul ei. - Bine.
Bună seara, Kay e aici?
Nu e un moment bun.
Vreau doar să vorbesc, dar...
Cum am spus, nu e un moment bun.
La sfârșitul anului, dacă ți-a făcut bani, îl păstrezi.
Dacă nu, îl dai afară.
Scuzați-mă.
- Bună seara. - Nu se poate!
- Scuze de deranj... - Cum naiba ai intrat în casa mea?
Vă rog, mai dați-mi o șansă. Vă implor.
Am nevoie de 1500 de dolari să ajung în Japonia să concurez.
Chiar am nevoie de asta.
Vă implor.
O să lucrez oricum vreți. O să pierd.
O să asigur succesul evenimentului.
Marty, nu există a doua șansă în viață.
- De ce nu? - Ți-am oferit o slujbă și n-ai vrut-o!
Știu, am fost impulsiv. Și regret.
Și?
Am fost nepoliticos și prea încrezător.
Și arogant, m-am purtat urât.
Și?
Și n-o să se mai repete. Îmi pare rău.
Vă rog, mai dați-mi o șansă, dle Rockwell.
Sunt la mila dumneavoastră. Fac orice.
Ce ziceți? Să-i mai dau o șansă dobitocului?
- Da, vă rog! - Nu mă-ntreba pe mine.
Nu știți cât de important e. Vă rog, vă implor.
Lăsați-mă să mă urc în avion și să mă alătur dumneavoastră.
Vă rog, mă înjosesc în fața dumneavoastră.
- Îmi provoci greață. - Îmi pare rău.
- Ridică-te! - Bine.
Vă rog, fac orice.
- Orice? - Orice.
Bine.
A doua ușă pe dreapta pe hol e biroul meu.
Ia paleta și adu-o aici.
E mai dramatic decât la teatru.
- Bine. - Așa e.
Marty. Dă-mi paleta.
Uite ce vreau să faci.
Apleacă-te peste scaunul ăla și dă-ți pantalonii jos.
Pe bune?
Ai fost un băiat rău. E timpul pentru o bătaie la fund.
Vorbiți serios?
Vrei să mergi în Japonia, nu?
Vreau, dar, ce cereți...
Asta-ți cer. Apleacă-te.
Bine, doar ca să fie clar,
mă duceți în Japonia și îmi acoperiți cheltuielile?
Mâine dimineață la 08:30, LaGuardia. Suntem în drum spre Japonia.
- Trebuie să-mi iau bilet? - Am un avion.
Cum știu că o să vă țineți de cuvânt?
Nu știi. Pentru că n-ai nicio putere aici.
Acum apleacă-te.
Pune-ți mâinile acolo. Vreau o curbură frumoasă.
Să începem.
Doamne.
Bine, sunt gata.
Asta e pentru fiul meu.
Bine.
Asta e pentru mine.
Dumnezeule!
O rundă în plus.
Frumoasă paletă. Parte lemn, parte spumă.
- Salut, Marty, ce mai faci? - Salut, Ted, Lawrence.
Salut. Cum merge?
Pot să stau în camera din spate diseară?
Brian stă acolo diseară.
Te-aș invita la mine, dar nu mă lasă nevasta.
Frec menta aici până la zbor.
Unde pleci?
În Japonia. Mâine dimineață, la 08:00.
Ești tare!
- Pleci, ai strâns banii? - Da, da, da.
Mă bucur.
Nu pari entuziasmat.
Sunt bine, sunt bine.
Wally te aștepta.
- Wally e aici? - Da.
- Cum pare? - Wally e bine.
E pe-aici pe undeva.
Crede în tine. Are dolari pe el.
Ce faci?
Ce mai faci? Mă bucur să te văd!
Am încercat să dau de tine.
- Da? - Ce mai face Moise?
Termini cu prostiile?
Serios. Mi-am făcut griji pentru el.
- Marty. Te descurci? - Da.
Ascultă, ascultă, ascultă.
Gagica ta e jos în mașină. Te așteaptă.
Ce tot vorbești? Rachel e cu tine?
Da.
Mi-a zis că câinele meu e undeva în Jersey. Are adresa...
- Bine. - Să mergem.
Bine. Bine.
Știi ce...
Dă-mi două secunde. Să-i zic ceva prietenului meu.
Două secunde. Dar n-o să fiu aici.
- Unde o să fii? - Unde o să fiu?
O să fiu jos, o să-ți lovesc gagica în burtă cu un ciocan.
Acolo o să fiu.
Bine. Bine, bine.
Mouse!
- Să mergem. - Bine.
Am luat cam toți banii din partea lui din ce i-au lăsat părinții.
- Ai cheltuit banii fratelui tău? - Da.
Îți iubești fratele?
Poți să-i dai o slujbă. E un tip de treabă.
O să-i dau slujba ta. Mitch, fă-mi un serviciu.
Ce?
Taci din gură. Bine?
Vezi benzinăria aia de acolo?
Era casa de pe stânga.
- Următoarea la stânga? - Da.
Am înțeles.
Coborâți.
Mitch, vino.
- Reuben, tu rămâi cu fata. - Bine.
Stai cuminte.
Mai tare.
Lovește mai tare.
E câinele meu.
Moise! Hei!
Deschide!
Moise.
- Hai. - Urăsc javra aia.
Moise!
Câinele meu. Moise!
Moise!
Vezi ceva de acolo?
Nu prea.
- Marty! - La naiba.
Marty! Fugi.
Marty!
Jos, jos!
Rahat!
Marty! Marty! Sunt împușcată!
Ajutor!
Ajută-mă, Marty! Te rog, ajută-mă!
Ajutor!
Ești bine? O, nu! Ești bine?
- Ești bine? - Ce dracu' se întâmplă?
Bine. E în regulă.
Sângerez, sângerez.
N-ai nimic.
- Îmi pare așa rău. - Îmi pare rău.
- Du-te și ia banii. - Ce bani?
Ia banii. Îi are în buzunar. În buzunar.
Ești sigur?
- Banii, în buzunar. - Bine, bine, bine.
La naiba.
Ce naiba?
Nenorocitule...
Bine, bine, bine, bine.
Ce s-a întâmplat? La naiba!
Lasă-mă! Unde crezi că te duci?
Bine.
- I-ai luat? Ai luat banii? - Da, i-am luat, i-am luat.
Ai banii?
- Sunt mulți? - Sunt o grămadă.
- Acum poți să pleci. - Știu, ai fost incredibilă.
- Acum poți să pleci. - Știam că o să reușești.
Ai făcut treabă bună.
Te iubesc.
- Când trebuie să naști? - De ce? Bebelușul e bine?
Bebelușul e bine. Trebuie să te liniștești.
- Sunteți soțul? - Nu, prietenul.
Mai are patru săptămâni. O să fie bine bebelușul?
Bebelușul e bine. Așteptați aici.
- Nu pot să intru? - Doar rudele au voie.
Nu, nu, nu, nu, nu.
Totul o să fie bine. Rachel, e în regulă.
Nu, nu, nu! Marty, nu.
O să fie afară.
Marty, nu!
Rachel, nu pot să intru. Au zis că nu pot.
- Nu pleca... - Liniștește-te.
- Nu pleca, te rog! - Te rog, liniștește-te.
Te rog nu pleca, Marty!
Nu!
Mulțumesc foarte mult. Bun venit în Japonia, dle Rockwell.
- Mulțumesc. - Mulțumesc.
Domnule Mauser. Domnule Mauser.
Domnul Rockwell spune: la capătul rândului.
Nu vrea să înceapă încă.
Vrei să exersezi? Sau o bere.
Domnule Sethi? Domnule Sethi.
Sunt Marty Mauser.
Ce mai faceți? Sunt surprins să vă văd aici.
- De ce? - Nu știu.
Avem un turneu de promovat.
Desigur.
Da.
Vă datorez scuze pentru felul în care m-am purtat la Londra.
Am fost un nesimțit.
Dle Mauser, există o etichetă.
Știu, doar că...
De unde vin eu, e fiecare pentru el.
Așa am crescut. Înțelegeți?
Uneori simt că n-am niciun control.
Nu mă interesează scuzele tale.
Știu. Nu e o scuză.
O să merg mai departe cu o atitudine mai bună.
Apropo, dacă mă vedeți acolo purtându-mă urât,
e un personaj, e regizat. O să pierd cu 21-14.
Nu e real. Pe bune o să mă vedeți săptămâna viitoare.
- Săptămâna viitoare? - La campionat.
Nu joci în campionat.
- Ce? - Nu participi anul ăsta.
Cred că vă înșelați.
De asta sunt la eveniment, să-mi plătesc amenda.
Vorbiți cu domnul Rockwell.
Mai sunt mai puțin de două săptămâni până la turneu.
- Toate meciurile au fost stabilite. - Pot fi rearanjate.
N-o să dau peste cap programul pentru un american arogant.
Nu, domnule Sethi. Uitați...
Sunt aici. Nu cred că realizați cât de greu a fost să ajung aici.
Sunt în Japonia.
N-ai ajuns destul de departe, mă tem.
- Ce? - Ai pierdut timpul venind aici.
Incredibil.
Am bătut cale lungă până în Japonia ca să-l provoc pe dușmanul meu, Endo.
Ce zice?
Nu vrea să te facă și mai mult de râs.
De râs? M-am făcut deja de râs.
Zi-i că campionul vostru e un impostor și un laș.
Un laș!
Domnul Endo acceptă provocarea.
Fantastic.
Cu o singură condiție...
Pierzătorul va trebui să sărute un porc în fața publicului.
- Un porc? - Da.
Un porc? Ce?
A zis că dacă o să te porți ca un porc,
o să te împerecheze cu unul.
Poftim?
Cablul ăsta îmi stă în drum.
- Calc pe el. - Luați cablul.
Mutați-l pe partea cealaltă ca să nu mai alunec pe el.
- Scuze, scuze. - Să nu-mi rup glezna!
Endo! Endo!
- Vorbiți engleză? - Da.
Ce zice?
"Avem un oaspete special."
"Domnul Ram Setthi, veniți pe scenă."
Mulțumesc.
Și mulțumesc domnului Rockwell pentru găzduirea acestui eveniment memorabil.
Ce am văzut e doar un mic preambul pentru ce va urma săptămâna viitoare,
când cei mai buni jucători din lume vor concura
împotriva eroului vostru, Koto Endo-san.
Asta e tot. Să-l aducem pe porcul Agu,
să vedem cum americanul îl sărută.
"Să intre porcul."
Stați, stați, stați.
Hei. Hei.
Înainte să sărut porcul, vreau un meci real cu el.
Spune-i că vreau un meci pe bune.
Spune-i!
Spune-i publicului că meciul ăsta e fals.
Spune-le că e o înșelătorie și că vreau să joc pe bune.
- Nu pot face asta. - De ce nu?
A fost un joc fals. A fost regizat.
Nimic n-a fost real.
N-am jucat la maxim.
A fost o lipsă uriașă de respect față de toată lumea.
Ascultați. Cine vrea un meci adevărat?
Vreau să văd mâinile sus.
Tipul ăsta.
Marty, ai dreptate! Vrem să vedem un meci adevărat!
Da!
Endo, ai de gând să le ții partea?
Tradu asta.
O să le țină partea lor?
O corporație americană vinde produsul pe spinarea lui ca pe o mascotă?
Nu ești o mascotă!
Brian, închide-le gura.
Să jucăm pe bune. Vor un joc adevărat.
Bine, bine.
Mulțumesc. Trebuie să grăbim lucrurile.
Săptămâna viitoare nu sunt la campionat
din cauza nemernicului ăsta.
Dă-mi o șansă. M-ai umilit deja.
Te rog, Endo. Te rog.
- Te rog, fă-o pentru mine. Bine? - Bine.
- Da. Bine. - A zis da?
A zis da!
Mulțumesc, Endo. Mulțumesc.
A zis da. Da.
Pușlamaua.
S-o facem.
Rahat.
Bine, Marty. Bine.
Da!
Da! Marty! Hai, fiule!
Nu-ți răci gura de pomană. Știu că nu sunt plătit.
Câștigi sau pierzi, nu vezi un sfanț. Mă întreb cum o s-ajungi acasă.
- N-o să mergi cu avionul meu. - Nu contează, bine?
Dacă n-ai de gând să anulez totul, n-avem ce discuta.
- Crezi că e așa simplu? - Da.
Dă-mi voie să-ți explic.
M-am născut în 1601, sunt vampir, am trăit mult timp.
M-am întâlnit cu mulți Marty Mauser de-a lungul secolelor.
Unii m-au trădat, unii au fost necinstiți.
Și încă sunt aici.
Dacă câștigi meciul ăla, o să rămâi aici pentru totdeauna.
Și n-o să fii niciodată fericit. Niciodată.
Bine, dle Rockwell.
Endo! Endo!
Endo! Endo! Endo!
Asta e!
Serios?
Minge de meci.
- Nu-l lăsa, Marty! - Da, hai, Marty!
Bine.
Mersi, bine jucat.
Ești un jucător excelent.
Mult noroc la campionat. Sper să câștigi.
Spitalul Bellevue. Cu ce vă pot ajuta?
Puteți să-mi faceți legătura cu Rachel Mizler?
Știți la ce etaj e?
Ar trebui să fi ieșit din operație.
Oriunde puneți pacienții de genul.
Bine.
Se pare că a fost transferată la sala de nașteri aseară.
- La sala de nașteri? - Da.
- Cum adică "sala de nașteri"? - Îmi pare rău, nu cunosc detaliile.
E bine? A născut? Mai avea patru săptămâni.
Tot ce scrie e că a fost internată ca urgență.
"Urgență"? Cum adică "urgență"? Mai devreme ați zis "transferată".
- Acum e "urgență"? - Vă rog să vă calmați.
Vă rog faceți-mi legătura direct cu sala de nașteri.
- Tati. - Bună!
Scuzați-mă. Sala de nașteri?
- Pe hol în jos. - Mulțumesc.
- Trebuie să semnați. - Nu, nu, sunt tatăl.
Bună.
E bine, dormi. Sunt aici. Sunt aici. Totul e bine.
Sunt aici. Nu-ți face griji, nu plec nicăieri.
Culcă-te la loc.
Te iubesc.
Cinci, vă rog, Mizler.
Vreți să o țin eu?
Salută-l pe tati.
Da, e aici. Salută-l.
Da, da.
Traducerea și adaptarea: jarvis