Downloaded from YTS.BZ
Official YIFY movies site: YTS.BZ
Tässä. - Kiitos.
Ottaisitko muuta? - Perunalastuja.
Tulkaa kantamaan ruokia ulos.
Varokaa, lasagnevuoat ovat kuumia.
Olkaa varovaisia.
Tämäkö muka kevyt lounas?
Se siitä dieetistä. - Ferzan tykkää kokata.
Lautasetkin pitää viedä ulos. - Tulkaa hakemaan ne.
Minä tästä lähden. - Älä.
Onhan sinulla tässä seuraa.
Saako olla dippikasviksia?
Oikeat pidot. - Minä olen dieetillä.
Entä lautasliinat? - Pane vauhtia, Stefano.
Ottakaa ruokaa. Selitän, mistä on kyse.
Mara tuli avuksi aamuseitsemältä.
Kiitos, Mara. - Eipä kestä, eipä kestä.
Sinä oletkin oikea master chef.
Onko lautasliinoja?
Pyysin Maraa avuksi keittiöön.
Kerroin kutsuneeni teidät syömään, koska teemme elokuvan yhdessä.
Mukana on uusiakin kasvoja, kuten Geppi ja Vanessa.
Miten oletkaan pärjännyt tähän asti ilman meitä?
Miehiä tulee olemaan yhteensä neljä.
Tuleeko elokuvaan kohtaus, -
jossa Stefano ja Vinicio saavuttavat ekstaasin yhdessä?
Ei tule. Ei sinne päinkään.
Tsemppiä kaikille töihin.
Istu vielä hetkeksi. Selitän ideani.
Ethän pane minua esittämään taas tätiä?
Saat esittää äitiä. Arvaa kenen? - No?
Luisan ja Jasminen.
Joudut vanhentamaan minua. - Tiedän.
Katso nyt... - Tai nuorennan heitä.
Siihen tarvitset ihmeen. - Ehkä.
Mitä aiot tehdä tällä vaginajysäyksellä?
Siis millä?
Tässä on koolla kirkkoveneellinen naisia.
Mikä on ideasi?
Ei elokuvan nimi voi olla Vaginajysäys.
Haluan tehdä elokuvan, -
joka kunnioittaa naisvoimaa ja naisten tekemää työtä.
Siis täyttä scifiä.
Te olette minun timanttejani.
Malja timanteille!
Malja vaginajysäykselle!
Lasit alle.
Syödään, niin kerron lisää.
Saatte lukea käsikirjoituksen.
Nyt minä menen. - Etkä!
Älä nyt, Mara. - Olen ihan poikki.
Jää kippistämään. - Tuossa smurffiasussasi.
Naisille! - Ja heille, jotka rakastavat naisia!
Bianca, et voi tehdä päätöksiä yksin.
Älkää yhtään hurskastelko. Ompelimossa ravaa näyttelijöitä...
Et tullut ajoissa tekemään päivällistä.
Mitä sanot, Ennio? - Siirrä se!
Tätä on vapaus. - Väri on timantinroosa.
En tiennyt, miten upea tämä maailma on.
Miten paljon ajatusta ja taitoa tähän kaikkeen vaaditaan.
En tiedä muuta kuin sen, että haluan viettää elämäni täällä.
Olen Carlottan serkku, sen värjääjän.
Haaveilen pukusuunnittelijan ammatista.
Hiha laskeutuu väärin. - Sanoin ompelijoille samaa.
Korjatkaa se.
Kerro ensin nimesi ja vasta sitten sukupuusi.
Olen Giuseppina. - Tiedän.
Opiskelin Muoti- ja pukuakatemiassa.
Korjaan sen.
Koulu on nimeltään Puku- ja muotiakatemia.
Onko työkokemusta? - Ei vielä. Valmistuin juuri, ja...
Hame on sivuilta liian lyhyt.
Korjaamme vielä helman... - Hoitakaa se.
Tiedät varmaan, kuka oli Satyriconin maskeeraaja?
Elokuvan puvut teki Danilo Donati.
Hyvää työtä.
Kysyin maskeerauksesta.
Onko Piero Tosi tuttu nimi? - Olen kuullut hänestä.
Tuleva puvustaja on sentään kuullut Tosista.
Kerää tilkut. Ehkä saat auttaa myös parsimaan.
En halua ompelijaksi. Minä aion puvustajaksi.
"Minä"?
Täällä ei ole "minua". Vain "me".
Ja me tarvitsemme ompelijaa.
Puvustajan on oltava hyvä ompelija.
Muuten ei voi johtaa tiimiä.
Pyydä työtakki Enniolta.
Fausta? Kaulus on epätasainen.
Korjasimme sen jo kahdesti. - Korjatkaa uudelleen.
Kauluksesta ei millään saa tasaista.
Tehkää se uusiksi. Tärkeimpiä ovat...
Yksityiskohdat. - Täsmälleen.
Mina tarvitsee tämän lauantaiksi.
Tehkää perjantaiksi. Jää aikaa korjauksille.
Miksi? Eihän Mina ikinä valita.
Ei niin, mutta minä valitan.
Kuulin, miten puhuit sille tyttöparalle.
Hän ansaitsi sen. - En löydä Enniota!
Mitäs minä sanoin.
Yhäkö siivoat keittiötä? - Tulitko avuksi?
Täällä näyttää karmealta.
Englannin kuningatartako odotat kylään? - Lähestulkoon.
Oletko syönyt? - En muista.
Tietyssä iässä pitää alkaa syödä kunnolla.
Muuten laihtuu ja saa ryppyjä.
Sinulla ei sitä vaaraa ole.
Ei enää tässä iässä.
Sinun iässäsi kyllä!
Tänään on tärkeä päivä. Selät suoriksi.
Mitä sinä teet? - Kerään tilkkuja.
Näyttäkää siltä, että teette töitä. - Mehän teemme töitä.
Gabriella, mitä sinä teet?
Turandotin pukua. - Tulepa hetkeksi.
Älkää katsoko tuota pukua. Se on kesken.
Et kuunnellut minua. - Jatkakaa töitä.
Ennio? - Niin, neiti?
Kun rouva Vega on toimistossani, -
tule kahdesti kysymään, saatko keskeyttää.
Tulenko keskeyttämään? - Vain kysymään. Sanon, ettei sovi.
Rouva Vega on kuulemma oikea hyeena.
Ehkä, mutta lahjakas sellainen.
Voitti Oscarinkin.
Iltapäivää. - Päivää.
Älkää suotta nousko. Jatkakaa toki töitä.
Rouva Vega?
Rouva Bianca Vega?
Tervetuloa. Näytän tietä.
Uudesta elokuvasta tulee valtava tuotanto.
Toisen Oscarin jälkeen Lorenzo sai vapaat kädet.
Kuvaukset alkavat jo kolmen viikon päästä.
Viimeistään neljän.
Onnistuu. - Uskotteko niin?
Luitteko käsikirjoituksen? - Toki.
Pyydän apuun muitakin ompelimoja.
Te teette päähenkilöiden puvut. - Voimme tehdä ne kaikki.
Katsotaan ensin luonnoksia... - Tietysti.
Sopiiko keskeyttää? - Ei.
Tuo toinen pullo. - Selvä.
On kunnia saada auttaa sinua, Bianca. - Kiitos.
Eletään uusiksi kuvitettua 1700-lukua.
Ytimessä on ajan henki.
Puvut eivät saa jäädä vain kuvitukseksi.
Haluan geometriaa, mutta etenkin...
...ruumiillisuutta.
Haluan, että kankaat ja muodot -
tuovat mieleen lihan koostumuksen.
Pienet ihopoimut tässä kohdassa...
Porraskohtauksessa asun pitää laskeutua yhdessä päähenkilön kanssa.
Näytän helmillä.
Pukujen täytyy olla aistillisia, -
mutta määrätietoisia.
Ymmärrättekö, mitä ajan takaa?
Kyllä. - Ymmärrättekö?
Tulkaa lähemmäs katsomaan.
Ajatus on kai selvä?
Ollaan 1700-luvun puolivälissä, mutta en halua mitään vanhaa ja tylsää.
Pölyäkin saa olla, mutta sen on oltava...
...valoisaa ja kevyttä.
Tämä on hänen haavoitetun sielunsa kaiku.
Miten helmet kiinnitetään, Bianca?
Hapsuihinko? - En tiedä.
Tuleeko teille ideoita mieleen?
Kukas teistä on...
Kuka on modisti? - Minä. Paolina.
Hyvä. Tehdään fontangista korkeampi.
Fontangi on tärkeä symboli.
Se kohottaa sisäisen maailmamme.
Nainen kurottaa aina kohti korkeutta.
Kohti jotain, mitä emme voi nähdä, mutta jonka tunnemme.
Olemme yhtä tähtien kanssa.
Siksi tunnemme kaiken.
Huikea nainen. Oikea kaunotar.
Kiehtova. Valistunut.
Ja kuulemma miestennielijä.
Hän ei kelpuuta ketään assistentikseen.
Hän on asunut Lontoossa, Pariisissa ja New Yorkissa.
Itse en ole käynyt Morlupoa kauempana. - Lähde Biancan matkaan.
Tässä ehdi matkustella, kun pitää tehdä fontangeja.
Myöhästyn taas bussista.
Paolina? Vie tämä Simonelle.
Anna pojalle suukko. - Kiitos.
Nyt pitää juosta koululle.
Huomiseen. - Minnekäs sinä aiot?
Drinkille Piazza Navonalle. - Oikein hienostuneesti "drinkille".
Fausta ei ole tilivelvollinen kenellekään.
Ethän sinäkään ole. - Miten niin en?
On leskilläkin huolehdittavaa.
Eleonora, bussi tulee. - Heippa, tytöt!
Miten Vittorio voi?
Ihan hyvin. - Niinkö?
Hyvin pojalla menee.
Hänellä on läheinen suhde isäänsä.
Mikä hätänä, Nicoletta?
Stressaatko ylitöistä?
Pelkäätkö kertoa miehellesi? - En.
Mietin vain, miten aikataulutan kaiken.
On kai sinullakin omat menosi.
On, ja pidän ne omana tietonani.
Hyvä niin. Hei sitten, Eleonora.
Vittorio?
Kultaseni?
Vittorio?
Poika ei syönyt lounasta tänäänkään.
Etkö aio sanoa mitään?
Itsekin tein nuorena oman pääni mukaan.
Niin teit, mutta yhdessä ystäviesi kanssa.
Tai minun kanssani.
Vittorio nyhjöttää huoneessaan. Hän ei käy edes koulussa.
Se ei ole normaalia. - Älä nyt liioittele.
Vittorio on täysin normaali. Tämä on vain vaihe.
Minä alan nyt laittaa illallista.
Sinä syöt, mutta poika ei.
Poikasi ei syö.
Onko se normaalia?
Minne olet menossa?
Kotiin. Muut lähtivät jo.
Etkö jäisi avukseni?
Lucio odottaa. - Syököön illallista yksin.
Ajattelin vain...
Toivottavasti en ylikeittänyt pastaa.
Potilaani vaimo toi pastan iltapäivällä.
Oli tehnyt sen ehkä tuntia aiemmin.
Onpa hyvää.
Onko töissä kaikki hyvin?
Riitelitkö Albertan kanssa?
Tai ompelijoiden? Näytät huolestuneelta.
Ei...
Et kai mennyt taas tapaamaan heitä?
Ethän taas piinannut todistajia?
Syödään nyt.
Tarkista lista. Viekää kaikki varastoon.
Kaikki varastoon.
Väri on liian tumma.
Se vaalenee, kun jäähtyy. - Ei tarpeeksi.
Vannon sen. - Vannomatta paras.
Milloin tilasit nämä kankaat? - Tiesin, että tekisimme kaikki puvut.
Olet hullu. - En halunnut jakaa työtä.
Pyydetään edes kirjanpitäjältä apua.
Pärjäämme itse. - Tämä vaatii delegointia.
Ennio, sovi tapaaminen tuotannon kanssa.
Kuin olisi jo.
Hoituu.
Alberta... - Tarkista, paljonko taftia on.
Minä lasken brokadipakat.
Entä helmet? - Valitaan ne myöhemmin.
"Helmet..."
"Tyttöseni saavat kiinnittää ne."
Vieläkö sinä jauhat isästä?
Sait tarpeeksesi helmien kiinnittämisestä.
Kun Bianca Vega pyytää helmiä, mitä teet?
Sinä kiinnität ne. - Minäkö? Ompelijat hoitakoot sen.
Millä ajalla?
Työn alla oli jo kolme elokuvaa. Nyt tulee kokonainen puvustus lisää.
Mihin oikein pyrit? - Laske ne taftipakat!
Missä ne puvut tehdään?
Bianca Vegan puvut tulevat tähän tilaan.
Kuka huoneen tyhjentää? - Nuo tuolla.
Eli me. - Siivotkaa puvut pois täältä.
Räjäytetään saman tien koko ompelimo.
Niitä odotetaan jo teatterissa.
Selvä, Gabriella-rouva. Kiireesti nyt.
Tuntuupa ihanalta. Viime kerrasta on vuosia.
Eivät ne Amerikassa osaa.
Gianni, hihamitta 71.
Giuseppina, mitäs sanot tästä 1700-luvun ilmestyksestä?
Herää, tai et ikinä saa poikaystävää.
Paolina, annetaanko hänet Giuseppinalle?
Paolinalla on jo poika. - Tästä saisi miehen.
Älä pelleile. - Olen vakavissani.
Anteeksi, nuorukainen...
Tuleeko sinusta hovimies vai talonpoika?
Etkö tiedä? Kasvot ovat kyllä hovimiehen.
Mutta peffa on talonpojan.
Sata senttiä. Täydellistä, sanon minä.
Sinä siellä. Tulepa tänne.
Näytähän. Käänny ympäri.
Hitaammin. Ja toiseen suuntaan.
Hovimies vai talonpoika? - Anna olla.
Nina! Hillitse itsesi. Olet pääompelija. - Suutani en ompele kiinni.
Onneksi Bianca Vega ei kuule.
Nicoletta? Miten sujuu?
Vaikka sinullahan on jo komistus kotona.
Karmea työpäivä.
Olet varmaan nälkäinen. - Totta vie.
Sotkit lautasen reunan.
Vastenmielistä risottoa.
Pelkäätkö sinä?
Kokeile, miten kuumaa.
Kokeile, miten kuumaa se on!
Se on pahaa ja liian kuumaa.
Mitä tällaisella vaimolla oikein tekee?
Anteeksi, Bruno. Töissä oli ongel...
Miten sinun työsi liittyy risottooni?
Miten muka?
Älä... - Tänne sieltä!
Ole kiltti, Bruno!
Huomenna tulet viideltä kotiin.
Kokkaat jotain hyvää. Onko selvä?
Jos myöhästyt sekunninkin, tapan sinut.
Tiedätkö, mihin tämä kaivo johtaa?
Suoraan Tiberiin! Kukaan ei löytäisi sinua.
Menikö perille? - Meni.
Kylmäverhoa suoraan lihakaupasta.
Se pitää tilat kylminä, kun työntekijät kulkevat ovista.
Tämäkö korvaa helmet? - Leikkaamme kalvosta muovilamelleja.
Kuin panssariksi sydämen päälle.
Tai sateeksi.
Kuin joeksi. - Polttavaksi laavaputoukseksi.
No, töihin siitä.
Liuskojen pitää olla ohuen ohuita.
Pituus sellaiset 20 tai 15 senttiä.
Katsokaa. Näin ohuita.
Eri pituisia, jotta orgaanisuus säilyy.
Yksi pidempi...
Mitä nyt? - Pidän tästä ideasta.
Halusin tehdä alushameesta kuin häkin.
Siitä tuli täydellinen.
Päähenkilö tuntee olevansa rajoitettu sekä fyysisesti että henkisesti.
Onnelliset päivät, mikä nimi näytelmälle.
Tämä on upea.
Istu kiltisti alas, Simone.
Älä koske mihinkään.
Bianca Vega on nero.
Apukäsille olisi tarvetta. - Eleonoralla on vain kaksi kättä.
Mutta ne osaavat kirjoa metallilangalla.
Nicoletta ja Paolina. Gabriella odottaa. - Selvä.
Kuka tuo on?
Paolinan poika. Hän auttaa meitä iltapäivän ajan.
Tämä ei ole lastentarha. Keksi jotain.
Onko selvä? - On.
Ei hätää, Simone.
Äiti tulee pian takaisin.
Istu tähän.
Voit piirtää ja värittää.
Saat leikkiä näillä hienoilla napeilla.
Yksi oikein tärkeä juttu, Simone.
Jos joku tuntematon tulee sisään, -
sinun pitää mennä piiloon.
Menet äkkiä piiloon. Tuonne, ymmärrätkö?
Tuon sinulle pian välipalaa, ja äiti palaa heti kun pääsee.
Olen hukassa Simonen kanssa.
Jokin ratkaisu sinun pitää keksiä.
Olen puilla paljailla. - Myy jotain.
Mitä myytävää hänellä on? Simone, vai?
Älä kuuntele tuota pyykkärikaunotarta.
En ole pyykkäri vaan ylpeä värjäri.
Kun olin nuori ja nätti... - "Olin varieteetanssija."
Oikeastiko? - Tanssin nuorena varieteessa.
Se oli hauskaa.
Ja nyt homehdun täällä kokkaamassa.
Tanssityttö päätyi putsaamaan papuja. - Tässä sitä ollaan.
Aika kulkee eteenpäin, ikävä kyllä.
Sitä tulee vanhaksi.
Sitä ei kelpaa enää kenellekään.
Kihlattuni jätti minut.
Hän oli tehtailija.
Lemppasi minut yllättäen.
Niin siinä kävi.
Hän ei vain vetänyt mattoa jalkojeni alta.
Hän katkaisi jalkani.
Tuota kieltä ei katkaise kukaan.
Aina yhtä vitsikäs.
Sinun pitää keksiä ratkaisu. Älä luovuta.
Kun on yksin ja rahaton, -
kun toivoa ei enää ole...
Pitää tehdä jotain. Usko minua, Paolina.
Sopiiko tulla, rouvat?
Vai oikein rouvat? Onpa muodollista.
Giuseppina, auta heitä. - Tännepäin.
Pannaanko tämä tähän?
Näkemiin, rouvat. - Sieltä se taas tuli.
Kuulin, että osaatte laulaa. - Minä en laula.
Sinäkö sitten? -Joo...
Laula.
Haluaisin kuulla laulun.
Laula.
Se oli... - Anna mennä.
Eilen illalla...
Kun ystävieni kanssa...
Jatka vain!
...me leikkiä laskettiin.
Ja sitten, ja sitten, -
ja sitten sinä saavuit.
Sä mua katsoit, ja silloin -
ei mikään ollut enää ennallaan.
Sä sydämeni avasit aivan yllättäen.
Aivan yllättäen, syytä tiedä en.
Syytä tiedä en, aivan yllättäen.
Aivan yllättäen.
Kenties, koska katsoit mua niin -
kuin ei kukaan koskaan ennen.
Nyt olen elossa aivan yllättäen -
sun ansiostas vain.
Kiitos. Voitte mennä.
Takaisin töihin!
Hiljaa. Alberta-neiti saattoi kuulla.
Hei sitten.
Olemme yhteydessä.
Sen pitää olla kuin pato, joka pysäyttää ajatukset...
Mikä tuo on?
Tämä ei ole edes portti, saati pato!
Se on vain malli. - Käytämme eri kangasta.
Mitä kangasta? Rakenne on vaativa.
Gazaria. - Tietysti, Cristóbal...
Kuka Cristóbal? - Balenciaga.
Hän auttaisi meitä, jos olisi elossa.
Tästä tulee aivan liian veltto.
Valoa.
Valoa, valoa...
Kiitos.
Valoa. Avatkaa kaikki karamellit.
Katsohan, Alberta.
Avataan karamellipaperit.
Avatkaa ne kaikki, niin saamme valoa.
Hitaasti. Olen hauras.
Kas näin.
Miltä näyttää?
En tiedä, toimiiko se. Se on hiukan...
Odota. Hiukan millainen?
En kai näytä tässä lihavalta? - Et, Alida.
Näemme sielusi.
Näyttäähän sieluni hoikalta?
Katso itse. - Käännyn ympäri.
Auttaisitteko minua kääntymään?
Tästä tulee mieleen...
...kuivunut ruohikko.
Tämä on hieno.
Toivotaan, että myös ohjaajasta ja kirjailija Samuel Beckettistä.
Parenteesit on toki tehty rikottaviksi.
Taiteen tulee aina rikkoa sääntöjä. - En silti halua lyödä yli.
Asu on täydellinen. - Päähine puuttuu.
Tämä vielä. - Mitä nyt?
Pane se päähän. - Tämäkö?
Hulluko sinä olet?
Luuletko, että voin näytellä tällainen hökötys päässäni?
Hei, Alida. Saanko lainata Gabriellaa?
Toki.
Näytät häikäisevältä.
Sofia Volpi on tulossa. - Ei kai?
Mikä siis on ongelmana?
Nämä kaksi eivät saa tavata toisiaan. - Sovitus on kesken.
Rakas Alida.
Olet oikea ilmestys. - Kiitos, kultaseni.
Pidä kiirettä.
Kiitos, Alberta.
Olet kerrassaan kaunis.
Miltä näyttää? Hienoltako?
Täältä hän tulee.
Tervetuloa. Käy peremmälle.
Seitsemänkymmentä. - Kirjoita 65.
Tämä on ihan hullua.
Mikä onni pukeutua tällaisiin asuihin!
62. - Ajatella...
Voisin olla näyttelijä vain pukujen takia.
Kun katsoin Kathrine Hepburnia ja Bette Davisia, kadehdin heitä.
Suotta sinä ketään kadehdit.
Olette upea. - Älkäähän nyt.
Onpa hieno sormus.
Ei! - Mitä nyt?
Kolme ompelijaa tuo huonoa onnea.
Kuka olitkaan? - Giuseppina.
Mitä teet täällä? Mene jo.
Sormuksen vika. Sanoin Burtille, että se on liian iso.
Teidän mittoihinne vaaditaan muhkea koru.
Olisipa Burtillakin muhkea mitta.
Ei se mitta, vaan miten sitä käyttää.
Anteeksi, että keskeytän. Eleonoraa tarvitaan kiireesti.
Suokaa anteeksi.
Mitä te siinä istutte? - Odotetaan.
Odotatte mitä? - Giuseppinaa.
Te molemmatko? - Niin.
Sillä lailla, Giuseppina.
Miksi ovi oli kiinni?
Mitä täällä on tekeillä? - Eleonoran sukulaistyttö on mukiloitu.
Poliisin toimesta. - Miksi?
Hän osallistui mielenosoitukseen. Niin kuin mekin vuonna '68.
Olin liian nuori osallistuakseni.
Miksi tulit tänne? - He jahtasivat minua!
Olet tätini! Auta!
Nyt riittää. Hiljempaa.
Sulje ovi, Nicoletta. Vahdi sinä toista ovea.
Soitan äidillesi. - En mene kotiin!
Tulen sinun luoksesi. - Se ei käy!
Poliisi tulee etsimään sieltäkin. - Totta.
Sitten jään tänne. Auttaisit nyt, täti.
Autetaan tyttöä. - Nukkukoon pukuhuoneessa.
Mitä? - Alberta-neiti ei ikinä käy siellä.
Auttakaa. Lupaan olla ihan hiljaa.
Nappihuoneessa on jo yksi ipana. Sinut piilotetaan pukuhuoneeseen.
Varsinainen syntisten pesä.
Autatko meitä, Ennio?
En nähnyt enkä kuullut mitään. En sano mitään.
Eikä hän mitään ymmärräkään. Taitaa olla miehestä syntynyt.
Olet myöhässä. - Autoin sitä siskontyttöä.
Kiitos, kun tulit korjaamaan kaihtimeni.
Ilo on minun puolellani, rouva.
Fiksaan sinutkin. - Ei kai sinua nähty?
Kuka nämä teki? - En tiedä.
Tytöt!
Tänne, tytöt!
Nopeasti nyt!
Kuka teistä teki tuon?
Älkää pelätkö. Se on upea.
Miehustat muuttuvat lähes kuin...
Kuin vaginoiksi. Kuka tämän teki?
Katsokaa tänne.
Ei se ollut kukaan heistä.
Anteeksi. Tapaaminen alkaa.
Tulkaa lähemmäs.
Ennio? Minullahan on tapaaminen. - Herra Cavani saapuikin jo.
Pieni hetki.
Tuo hänet kohta toimistooni.
Onko jokin hätänä?
Sisään.
Herra Cavani.
Aamupäivää.
Gabriella Canova. - Leonardo Cavani.
Edustan sijoitusyhtiö Cavani-Sartòria.
Siskoni Alberta.
Yhtiömme haluaa sijoittaa ompelimoonne.
Tulin tiedustelemaan mahdollisuutta yhteistyöhön.
Tarjoamme teille taloudellista tukea kasvuun ja laajenemiseen.
Olemme valmiit tekemään tarjouksen.
Olemme imarreltuja.
Mutta meidän täytyy pohtia asiaa.
Otamme sitten yhteyttä.
Gabriella, saattaisitko herran ulos? Minulla on kiireitä.
Herra Cavani? Näytän tietä.
Kiitos.
Suokaa anteeksi.
Alberta!
Tulin, koska halusin nähdä sinut.
Kenties toimin väärin.
Näin nimesi sijoituskohteiden listassa.
Menin aivan tolaltani.
En ole lakannut ajattelemasta sinua.
Jos vain olisin voinut... - Mitä?
Odotin sinua Pariisin asemalla tunteja.
Montako vuotta siitä on?
Viisitoistako?
Vai kahdeksantoista?
En muista enää.
Muistan vain sen kellon.
Tuijotin sitä monta tuntia.
Odotin, että tulisit.
Sitten kävelin pois.
Kun en enää nähnyt kelloa...
...ymmärsin, että olit tehnyt valintasi.
Ei se ollut helppoa.
En päässyt tulemaan.
Olisin halunnut selittää, -
mutten enää löytänyt sinua.
Sydämeni lakkasi odottamasta.
Olen nyt juuri siellä, missä haluan olla.
Pahoittelut. Täytyy jatkaa töitä.
Eleonora?
Nina?
Anteeksi. Työt tosiaan odottavat.
Gabriella?
Gabriella!
Ottaisitko jotain syötävää?
Nyt on lounasaika.
Ei, kiitos.
Silvana...
En koskaan kysy, miten sinä voit.
Mitä sinulle kuuluu?
Hyvää vain.
Voin hyvin.
Älä minusta huolehdi.
Silloin ennen -
kävin usein luonasi.
Vaikka toista ei näkisi, -
rakkauden voi tuntea.
Neuvonne oli hyvä, Olga-rouva. Jätin tyttöystäväni.
Ja löysitkin heti uuden naisen.
Minkäs teet? Rakastan rakkautta.
Eikö se uusi olekin sinua vanhempi?
On, neljä vuotta vanhempi. - Mainiota.
Pian voitkin vaihtaa 40 vuotta vanhempaan.
Ei kai ikäeromme ole kuin 10 vuotta?
Olet hurmaava tapaus, Andrea. - Kuin myös.
Miettikää rauhassa, mitä otatte.
Vaikutat erilaiselta tänään, täti.
Onko sinulla uusi lääkitys? - Miten niin?
Voin erinomaisesti.
Odottelen tässä kosintaa.
Älkääkä yhtään hurskastelko.
Ompelimossa ravaa yhtenään alastomia näyttelijöitä.
Puuhaatte siellä ties mitä. - Höpsis.
Me teemme lujasti töitä. - Niin teemme.
Tosin hiljattain on hiukan kuohunut.
Etenkin Albertan kohdalla.
Eräs komea mies teki sijoitustarjouksen.
Hän on vain vanha ystävä. - Kuka?
Leonardo Cavani.
Leonardo Cavani? Se kaveri Pariisistako?
Hänkö se oli?
Tutustuimme, kun olin töissä Balenciagalla.
Mikset kertonut? - Mitä se olisi muuttanut?
Minun osaltani ei mitään. Mutta olisin voinut olla rinnallasi.
Seisoit ihan vieressäni. - Hän vitsaili!
Hän osaa yhä vitsailla, vaikka...
Älkää aloittako, tytöt. - Hän esittää surkeaa ja hylättyä.
Ennen kuin äitinne kuoli, hän pyysi minulta yhtä asiaa.
Etten antaisi teidän riidellä.
Voitte riidellä isien, rakastajien ja veljien kanssa, -
mutta ette siskosten kesken.
Ettekä tätinne kanssa.
Nostetaan malja, tytöt.
Kippis.
Aloit sitten leikkiä puvustajaa omin päin.
Hei! Eikö tämä ole Burt, Sofian kihlattu?
Onko hänellä toinen nainen? - Sofia parka.
Hän on yksi meistä. - Häntäkin petetään.
Saanko katsoa? - Mokoma roskalehti.
Välillä juorutkin maistuvat.
Mutta parhaiten maistuu Silvanan pasta!
Voi kiitos. Tätä kyllä riittää.
Saat viedä Simonellekin.
Nicoletta?
Onko kotona kaikki hyvin? - On.
Mitä huulellesi tapahtui? - Itikka kai pisti.
Sitten tulin yöllä raapineeksi sitä.
Itikka, jolla on viikset, vai?
Tai hämähäkki. En minä tiedä.
Ota tästä. Peitä se meikkivoiteella.
Kiitos, Nina.
Ne viiksihämähäkit pitäisi saada päiviltä.
Eikö niitä vastaan ole keksitty suihketta?
Syökäähän nyt, tytöt.
Tässä. - Tuo ei ole Mountbattenin roosa.
Ei tuokaan. - Ehkä valossa...
Sävy on väärä.
Tiedän kyllä.
En millään löydä oikeaa sävyä.
Mitä jos käytetään juhlalounaalla viime vuoden pöytäliinoja?
Liinat ovat joka vuosi uudet. Emme poikkea perinteestä nytkään.
Se toisi huonoa onnea.
Mitä teen? - Yritä vielä.
Joko vierasmäärä on varmistunut? - Ei ole.
Kiirettä pitää nyt muutenkin.
Mene jo. - Anteeksi. Jäin ajatuksiini.
Lounas on tärkeä sekä meille että yhteistyökumppaneille.
Tupa täyttyy Oscar-voittajista.
Hei vaan. - Bianca!
Tule, niin näytän kankaan. - Ei kai...
Mikadokangasta. Taivaan tähden!
Tämä on täydellinen. Hienoa, tytöt.
Teitte hyvää työtä.
Ei...
Mitä te olette menneet tekemään?
Mikä helvetti tämä on olevinaan?
Teemme elokuvataidetta, emme dokumenttia.
En pyytänyt klassista pönkkähametta.
Ettekö nähneet luonnosta?
Tulkaa kaikki tähän ympärille.
Luonnoksessa oli keskellä kaareva aukko.
Kuin Borrominin palatsien julkisivuissa, jotka ottavat tulijan vastaan.
Ja mitä te teitte? Tympeän puvun lakanakankaasta ja tyllistä!
Se on minun vikani... - Ole hiljaa.
Hiljaa!
Asun tehtävä ei ole vain pukea roolihahmo.
Se auttaa näyttelijää sukeltamaan rooliinsa.
Miten helvetissä se onnistuu, -
jos näyttelijä ei voi istua tai pissata?
Tämä on 1700-luvulla elänyt nainen, -
joka ei suostu järkiavioliittoon ja luopuu sen myötä kaikesta.
Näyttääkö tämä nainen siltä, että luopuisi vapaudestaan?
Minä haluan, että...
Että näyttelijätär tuntee sen täällä.
Jalkovälissään.
Hameen pitää olla punainen! - Niin kuin miehustako?
Ei vaan veri!
Purkakaa se! Tehkää niin kuin Bianca sanoi.
Lopettakaa sooloilu! Katsokaa luonnoksia!
Pitääkö minun valvoa kaikkea?
Kukaan ei lähde ennen kuin tulee valmista!
Tulen pian takaisin.
Sehän meni hienosti.
Kiitos. - Et kai tosissasi kiitä?
Mitä haluat kuulla? - Anteeksipyynnön.
Tajuatko, mitä äsken tapahtui?
Kielsin typerän sooloilun. - Väitätkö heitä typeriksi?
He puurtavat hullun lailla.
Tallot kaikki muut jalkoihisi. - Enhän!
Maailma on matto, johon pyyhit kenkäsi.
Ansaitsin kenkäni kovalla työllä. Pyyhin ne mihin haluan.
Kauhea ajatus.
Mikset puolustanut heitä äsken?
Heikkous on luonteenpiirre, jota minä en onneksi perinyt.
Totta. Sinä perit jotain muuta.
Sinusta on tullut kylmä ja säälimätön.
Minä autoin sinut pois siitä kyläpahasesta.
Ilman minua olisit yhä isän palvelija.
Lähdin ihan itse.
Et silloin, kun täti halusi maksaa opintosi.
Äiti oli juuri kuollut. - Entä sitten?
Aioitko antaa isän pilata omankin elämäsi?
En jäänyt isän takia. - Etkö?
Miksi sitten?
Kerro toki. Miksi jäit?
Miksi sinä jäit?
Sinun takiasi.
Vie nämä ompelijoille.
Kas niin...
Tänään en kutsunut paikalle koko kaartia.
Haluan käydä läpi teidän dynamiikkaanne.
Sinun ja siskosi roolit...
Teidän kahden suhde vanhempiinne ja helmiin...
Olette tulleet Roomaan luodaksenne...
Saitte ompelimonne tilat Olga-tädiltä, joka on hänen siskonsa.
Näytät jotenkin hämmentyneeltä.
Onko jokin vialla? - Ei ole.
Etkö halua esittää heidän äitiään?
Olisitko mieluummin Alberta? Sekin onnistuu.
Ei... Minä vain...
En voi tehdä tätä elokuvaa, Ferzan.
Eräs rakas ystäväni on hyvin sairas.
Kukaan ei ole pitämässä hänestä huolta.
Olen kovin pahoillani. - Ikävä kuulla.
Nyt on sitten niin, että minä...
Minä huolehdin hänestä.
Ei ole helppoa, kun toinen on sairas ja pitää esittää, että kaikki on hyvin.
Joskus tosielämässäkin pitää näytellä.
Kuten silloin, kun äiti sairasti. En kertonut, mikä hänellä oli.
Pystyin vitsailemaan hänen kanssaan. Naljailemaan kuten ennenkin.
Hän ei tiennyt, että kuolisi pian.
Minusta se on kaunista.
Sairaan ei aina tarvitse tietää totuutta.
Minunkaan äitini ei tiennyt.
Ovatko kaikki puvustajat tuollaisia?
Kaikki hulluja omalla tavallaan.
Ehken tahdokaan puvustajaksi. - Voi sinua.
Nicoletta. Mikä hätänä?
Nicoletta? Nyt saa riittää.
Mitä hän tällä kertaa teki? - Puriko itikka vai kaaduitko portaissa?
Käytin samoja tekosyitä, kun sain vyöstä.
Sairaalassa tajusin, että kuolisin, jos palaisin kotiin.
Haluatko pelastaa itsesi? - Kerro, mitä tapahtui.
Me voimme auttaa.
Hän sanoo, että olen surkea vaimo.
Että ellen lopeta töitä, niin hän...
Niin hän mitä?
Pihallamme on syvä kaivo.
Hän uhkasi heittää minut siihen.
Päätyisin Tiberjokeen eikä kukaan löytäisi minua.
Nicoletta, tänään et mene kotiin.
Tulet meille. - Pakko mennä kotiin.
Tiedätte, miten käy, jos en mene!
Minun on pakko mennä kotiin.
En voi vain häipyä.
Sitten sinun täytyy tappaa hänet.
Moni nainen on murhattu kotona.
Me tulemme teille.
Heitämme hänet siihen kaivoon.
Hän päätyy Tiberiin, et sinä.
Nicoletta. Katso nyt meitä.
Olemme kuin muurahaisia.
Näennäisesti mitättömiä, mutta yhdessä...
Yhdessä pääsemme hänestä eroon.
Mitä sanon ihmisille?
Miten selitän katoamisen naapureille?
Miehesi meni ostamaan tupakkaa...
...eikä palannut.
Juuri niin.
Olette ihan hulluja.
Alan vahtia sinua. Soitan joka ilta.
Jos sanot "roosat napit", kaikki on hyvin.
Jos taas sanot "siniset napit", -
tulemme salamannopeasti.
Onko selvä? - On.
Sait kukkalähetyksen.
Lähettäjä on Leonardo Cavani.
Laitan kortin tähän.
Syö illallisesi, ennen kuin se jäähtyy.
Kuule... - En kuule mitään enää näin myöhään.
Sitä vain, että lounasvieraita tulee 40.
Entä sitten? - Saatko hoidettua sen?
Kauanko olen ollut palveluksessasi?
12 vuottako? - Kauemminkin.
Kyllä minä yhden lounaan hoidan.
Syö nyt, ettei ruoka jäähdy.
Hyvää yötä.
Missä olet, rakas? - Keittiössä.
Täältä se tuoksu siis tuli.
Laitoin lihamureketta.
Ja kirsikkapiirasta. - Hienoa.
Tein parhaani. - Ja hyvin teitkin.
Mikä tuo on?
Pidätkö siitä? - Upea. Mikä se on?
Malli, jota työstämme ompelimossa.
Bianca Vega oli siellä, ja minä söin...
Muistathan ne Amelian karkit?
Niitä on kulhoissa ympäri ompelimoa.
Bianca käski antaa käärepaperin.
Kiinnitimme kaikki käärepaperit hameeseen.
Amelia olisi tykännyt siitä.
Se on kaunis.
Voinko auttaa? - Kiitos.
Minä tässä mietin...
Kävisitkö vaikka suihkussa, kulta?
Se voisi virkistää.
Kylpyhuoneessa on kaikki valmiina.
Siellä on pyyhe ja sitä suihkugeeliä, josta tykkäät.
En minä nyt. En jaksa.
Katsotaanko telkkaria kaikki yhdessä?
Tulisit sohvalle meidän kanssamme.
Haloo.
Kaikki hyvin, Fausta. Napit ovat nukkumassa.
Kiitos. Hei sitten.
Kuka sinä olet? - Beatrice Dalconte.
Eleonoran siskontytär. - Mitä teet täällä?
Mielenosoitukseen tehtiin ratsia. En tiennyt, minne mennä.
Ethän anna tädille potkuja.
Halusin jäädä. Täti yritti kieltää.
Poliisi sulkee ompelimon, jos löytää sinut.
Rikoitko lakia? - He hyökkäsivät kimppuumme!
Minun pitäisi ilmiantaa sinut.
Pysy siinä.
Haloo? - Soitan ompelimosta.
Eräs tyttö väittää olevansa sukulaisesi.
Onko hän? - On.
Anteeksi, Alberta-neiti.
Hän on siskontyttöni. Tyhjäntoimittaja.
Kiinnostaako pukusuunnittelu? - Ei. Tämä ei ole minun maailmani.
Irrotan kaikki... - Älä koske niihin.
Miksi muokkasit asuja?
Mitä aioit tehdä tuolle?
Kuulin, että päähenkilö pukeutuu tähän, kun hän kohtaa isänsä.
Kasvatin etäisyyttä heidän välillään -
lisäämällä volyymia.
Kuten silloin, kun nainen lihottaa itseään -
etäännyttääkseen itsensä maailmasta.
Se on eräänlainen suojamekanismi.
Miten voin korjata asian? - Et mitenkään.
Tule aamulla työnjakoon puoli yhdeksältä.
Ei hän sovi työhön... - Siitä päätän minä.
Mikä tuo asu on? - Löysin tuolta vaatteita.
Etsi yösija muualta. Tämä ei ole hotelli.
Työnjako huomenna kello 8.30.
Hieno puku. Oikein hieno.
Paikoin suorastaan nerokas.
Haluaisin kuitenkin, -
että näyttelijä kokee kantavansa taakkaa.
Korsetti tuo painon tunnun.
Ilman näyttelijää ja portaita sitä ei hahmota.
Näet sitten myöhemmin.
Myöhemmin. Aina myöhemmin.
Haluan nähdä sen heti.
Ei riitä, että vain kuulen painosta.
Ehkä lisätään laahus? - Ei, Lorenzo.
Laahus on vanhanaikainen ja tavanomainen.
Lupaan luoda painon tuntua, mutta puvun rakennetta en muuta.
Luota minuun, helvetti! - Ainahan sinä teet oman pääsi mukaan.
Haluan silti nähdä sen ennen kuvauksia.
Onnistuu. Näyttelijä sovitti pukua jo.
Tiedän. Haluan nähdä puvun hänen yllään.
Laahuksen kanssa. - Laahusta ei tule.
Anna vähän aikaa, niin keksin jotain.
Kauanko tarvitsette? - Emme kauaa.
Hyvä on. Jatkakaa samaa rataa.
Bruno?
Kylläpä säikähdin.
Et tullut ajoissa tekemään päivällistä. - Anteeksi.
Menit töihin, vaikka käsivartesi on kipeä.
Ei se niin kipeä enää ole.
Pitääkö minun katkaista se, ettet enää menisi töihin?
Lopeta, Bruno.
Entä jos en lopeta?
Jätän sinut ja lähden.
Että mitä? Tule tänne sanomaan.
Tule tänne ja sano sama uudestaan.
Tiedätkö, minne joudut nyt?
Tiedätkö?
Taidat tietää, minne joudut. Vai mitä?
Älä rimpuile! - Ei! Älä!
Haloo? - No vihdoin.
Minkä väriset napit? - Siniset.
Sinisetkö? - Ei kun roosat.
Roosat napit.
Oletko varmasti kunnossa?
Kaikki on hyvin, Fausta. Hei sitten. Nähdään huomenna.
Olisi lähetys neiti Canovalle.
Minä otan sen.
Oletteko te neiti Canova? - Olen.
Kuin ilmetty kaksoisolento. - Keskity sinä töihin.
Ennio?
Minne se kloppi aina katoaa? - Minne lie.
Kiitos. Mukavaa päivän jatkoa. - Ennio!
Oletko töissä konditoriassa? - Olen.
Lähettinä ja huoltomiehenä.
Täälläkin kaivataan huoltoa.
Talo on täynnä vanhoja keksirasioita, joille tekisi hyvää päästä pölyistään.
Kutsuitte minua. - Ennio, vie nämä neiti Canovalle.
Kiitos ja näkemiin.
Anteeksi... Mikä nimesi on? - Diego.
Minä olen Fausta. - Hauska tavata.
Kuule, Diego.
Poltatko tupakkaa?
Poltan. - Kiintoisaa.
Paolina, vie leivokset Silvanalle. Hän saa tarjota ne kahvin kanssa.
Alberta-neiti, saanko kysyä jotain?
Se on rintaneula.
Niin näkyy. - Se on arvokas.
Vain se on jäljellä Simonen isästä. Hän jätti sen lähtiessään.
Hän oli turkkilainen insinööri. Hyvä mies.
Koru on tärkeä, mutta minun on myytävä se.
Via dei Pettinarilla joutuisin ehkä huijatuksi.
Pyydätkö minulta apua?
Ajattelin vain...
Olisi hienoa, jos auttaisitte.
Haluaisin saada korusta hyvän hinnan.
Voin kysyä erään hankkijamme kiinnostusta.
Paljonko rahaa tarvitset?
Pitää maksaa kouluruoka ja koulupuku.
Kirjat ja kynät maksetaan kuukausittain...
Selvä. Ymmärrän.
Selvitän korun arvon.
Kiitos.
Mitä hän sanoo? - Kuka?
Mitä hän kirjoitti?
Ei mitään.
No, miten on? Tarjoatko savukkeen?
Jos kutsut minut syömään.
Saa nähdä. Montako tupakkaa sinulla on?
Miten niin? - Meitä on monta.
Montako? - Monta. Liikaa laskettavaksi.
Hankkikaa oma elämä.
Saanko ehdottaa? - Ei nyt.
Mikä sinun nimesi on? - Hän on Beatrice.
Hän teki ne vaginan näköiset korsetit.
Tulehan tänne.
Kerro ehdotuksesi.
Voisimme tehdä eräänlaisen viitan.
Kiinnitetään se niskaan niin, että se ylettyy portaisiin asti.
Sitä kutsutaan andrienneksi.
Hameosan muotoa ei tarvitsisi muuttaa, -
mutta asu saisi ohjaajan kaipaamaa painoa.
Mitä sanot? - En oikein tiedä.
Andrienne on laahusta parempi, mutta...
Entä sinä, Gabriella?
Gabriella?
Mitä? - Mitä mieltä olet?
En seurannut keskustelua.
Nämä puvut ovat ihan muuta kuin piti.
Kuvaukset alkavat huomenna, ja puvut ovat aivan vääränlaiset.
Tehkää niistä luonnosten mukaisia!
Mikä tämä on?
Mikä ihme...
Viittako?
Minä pyysin laahusta!
Viitta loppukohtaukseen, vai?
Ei hän mikään noita ole! Mokomat tunarit!
Älä huuda!
Gabriella...
Kuinka te julkeatte?
Suokaa anteeksi.
Tiedätkö mitä, Lorenzo?
Taidatkin pelätä tätä elokuvaa.
Minne hän lähti?
Tulkaa mukaani.
Siirtyisittekö?
Oletko kunnossa? - Tein suuren virheen.
Puvut ovat kauheita. - Eivät ole.
Tämä on minun syytäni.
Kunpa en olisi ehdottanut sitä viittaa.
Me ihmiset teemme joskus virheitä.
Virheet eivät ole tässä se ongelma.
Ongelma olen minä.
Alan aina epäillä itseäni.
Niin kävi silloinkin, kun sain Oscarin.
Minusta tuntui samalta.
Tunnen aina, etten riitä.
Kävelin kohti lavaa.
Näin, miten kaikki katsoivat minua.
Mietin, milloin he tajuavat, etten ole minkään arvoinen.
En ole minkään arvoinen.
Ette kai ole tosissanne?
Te olette Bianca Vega.
Yksi maailman parhaista puvustajista.
Minä en ole mitään.
Emme ehkä ole mitään, -
mutta olemme kaikki mitä on.
Emme ole mitään, mutta olemme kaikki...
Alberta-neiti! Anteeksi.
Nyt se löytyi. - Siis mikä?
Kokeilin tuhat kertaa, enkä onnistunut.
Tänä vuonnahan sävyn piti olla... - Mountbattenin roosa.
Löysin paremman sävyn. Kas tässä.
Timantinroosa.
Niin sitä pitää.
Niitähän me olemme.
Timantteja.
Taasko sinä nukut täällä?
En. Anteeksi.
Jäin vain kokeilemaan yhtä ideaa.
Oletko syönyt?
Tiedättehän Silvanan... - Tiedän.
Mene kotiin. Nähdään aamulla.
Alberta-neiti?
Kiitos.
Pyysitkö Vittorion pöytään? - Hän ei tule.
Siinäkö se?
Miten niin? - Pyydä uudestaan.
Mutta minä... - Kysy uudestaan!
Kysy itse, äiti kun olet. - Älä sano noin.
Kokkasin ja katoin pöy...
Älkää tapelko.
Emme me tapelleet, kulta pieni.
Komea poikani. Tule hetkeksi pöytään.
Ottaisitko vettä? - Vaikka.
Juo siitä.
En tiedä itsekään, mikä minua vaivaa.
Se ei ole mitenkään teidän vikanne.
Ei hätää, kulta.
Maista vähän. Tämähän on lempiruokaasi.
Siitä niin.
Äiti ilahtuisi kovasti. - Maistetaan.
Hyvää.
Äidillä saattaa olla tähän ratkaisu.
Muistat kai Eleonoran?
Hän tuntee erään ymmärtäväisen tädin.
Tämä nainen ratkaisee muiden ongelmia.
Hän kuuntelee. Hän on kuin taikuri.
Kun hän vain koskettaa, -
voi heti paremmin.
Oikeastiko?
Mennäänkö tapaamaan häntä?
Mennään vaan.
Jos olet töissä, minä voin viedä pojan.
Mennäänkö kaikki yhdessä?
Zirkoniumia ja kromattua messinkiä.
Ei minkään arvoinen. Pahoittelut.
Turkkilaiset. Niinpä tietysti.
Kiitos.
Puvut ovat kauniita.
Mutta entä Alidan loppukohtaus? Alastiko hän lausuu monologinsa?
Ompelijat ovat täystyöllistettyjä.
Arvioin aikataulun väärin.
Ensi-ilta on jo ovella.
Alida voi tulla sovitukseen ensi viikolla.
Maanantaina viideltä. Onnistuuko?
Puku valmistuu kyllä.
Onko jokin vialla? - Yksi puku puuttuu.
Mikä niistä?
Päähenkilön asu loppukohtaukseen.
Ei tästä tarvitse ongelmaa tehdä.
Nicoletta? Onko kaikki hyvin?
On, miten niin? - Näytät jotenkin erilaiselta.
Jätin hiukset auki. - Hiukset, kynsilakka, kaula-aukko...
Tupakka suussa. - Olen polttanut jo vuosia.
Miten miehesi kanssa menee? - Sen kusipään.
En ole nähnyt häntä hetkeen. - Miten niin et?
Mitä tapahtui?
Joitakin päiviä sitten -
hän lähti ostamaan tupakkaa...
...eikä tullut takaisin.
Tupakoivat miehet ovat sitten ihania.
Carlotta-rouva? Valmista tuli. - Kiitos.
Otatteko kahvia? - Mieluusti.
Mitäs annatte vastineeksi? - Minulla olisi ehdotus...
Muuten, hän osaa laulaa.
Sinä laulat. Ja sinä tanssit. - Antakaa mennä.
Se onko väärin vai oikein... - Kovempaa!
Patty Pravo on ihana. - Vakuuttavammin!
...että sulle kaikkeni annan?
Lujempaa!
Tää keino ainoa on, en voi muutakaan.
Jos väärässä oon, siitä maksaa saan.
Toiset jäävät aina oven taa, -
rakkaus kun heitä pelottaa.
Eivät katso lempeä silmästä silmään.
Mä niin en pystyis elämään.
Mä rakkauteen katseeni käännän, -
en päätäni paina.
Minkä hälle kerran annoin, antaisin aina.
Jos hän luoksein palaa, -
hän multa vielä enemmän saa.
En rakkauden edessä käy vapisemaan.
Riittää, kun sua rakastaa saan, -
ja tunne tää vahvistuu vaan.
Simone?
Katsopa mitä toin.
Välipala-aika.
Etkö aio vastata? Laitan lautasen tähän.
Hyvä on. Leikitään muumiota.
Minä olen muumio...
Tulithan sinä sieltä.
Katsopa mitä toin. Eikö näytä hyvältä?
Mutta ensin... Minulla on sinulle lahja.
Katsopa tätä.
Näetkös? Se on taikakala.
Se tuo hyvää onnea.
Se on ollut minulla jo kauan.
Se on eräänlainen onnenkalu.
Nyt sinä saat sen.
Se tuo sinulle hurjan paljon onnea.
Nyt et koskaan unohda minua.
Voit ottaa sen käteen.
Rintaneula on tosiaan arvokas.
Tiesin, että hän oli hyvä mies. - Kuka?
Simonen isä.
Paljonko saitte siitä?
En mitään. Päätin, etten myy sitä.
Pidän sen panttina. Ompelimo tukee Simonen koulutietä.
Saat palkankorotuksen.
En tiedä, miten kiittää.
Voit mennä.
Ja Paolina? - Niin?
Sanokaa vain.
Keksi jokin muu paikka Simonelle.
Totta kai. Pyydän anteeksi.
Mene vain.
Mitä mietit, Gabriella? - En mitään.
Olet polttanut paketillisen alle tunnissa.
Näitkö, kuka tuolla on? - No kuka?
Leonardo. - Kuka Leonardo?
Leonardo Cavani.
Missä? - Tuolla.
Se fransmanni. - Älä viitsi, täti.
Joko valitsitte pääruoan, rouva? - En.
Autanko teitä? - Sinuttele toki, Andrea.
Mielihyvin. - Tulehan.
Kertoisitko hiukan tuosta pöydästä tuolla?
Mitä he tilasivat? - Mitä se sinulle kuuluu?
Minullakin olisi kysymys.
Onko tuo vaalea nainen miehen vaimo?
Lopeta.
Uskon niin. He jakoivat karitsanpaistin. - Selvästi pariskunta.
Jakaisimmeko mekin annoksen? - Voit mennä.
Älä tuijota heitä.
Taidankin mennä tervehtimään.
Odota!
Päivää.
Maistuuko lounas? - Päivää.
Päivää. Rita, he ovat Canovan siskokset.
Yhtiö sijoittaa heidän ompelimoonsa.
Olen Gabriella. - Alberta. Mukava tavata.
Onko hän se Pariisin Alberta?
Kun olimme kihloissa, asuimme Pariisissa jonkin aikaa.
Juuri onnettomuuspäivänä hän sanoi, että kertoisi eräästä Albertasta.
Ystävästä, joka myös asui Pariisissa.
Kun jouduin sairaalaan, kaikki muuttui.
Se nimi jäi kuitenkin mieleeni.
En ole ikinä käynyt Pariisissa.
Sepä erikoista. Ompelijatar ei ole käynyt Pariisissa.
Elämä on joskus erikoista.
Me tästä lähdemme. Hyvää ruokahalua.
Oli mukava tavata. - Samoin.
Mä kuinka voin jatkaa, -
jos sua en vierellein saa?
Kenen mahtaa olla syy, -
kun maailma ympärillämme pysähtyy?
Tää loppua ei voi.
Ei rakkautemme loppua voi.
Tiedäthän, rakkahin:
tunne tää sanoja pakenee.
Sun rakkautes niin paljon merkitsee.
Ilman sua yksin eksyisin.
Ethän lähde luotain pois.
Enempää en pyytää koskaan vois.
Tän rakkauden en päättyvän mä sois.
Munakoisovuokaa ja lihapullia.
Teen molempia 40 hengelle -
ja lisäksi 16 lasagnea.
16 vuoallistako? - Niin.
Ihan liikaa. - Lasagne on bravuurini.
Teet kuten tahdot. Ennio, vie keksit Sofia Volpille.
Hän ei ole täällä. Alida Borghese on.
Onko Gabriella yläkerrassa? - On.
Tervehdys, Alida. - Rakas Alberta. Enkö näytäkin upealta?
Etkö katsonut kalenteria, Gabriella? Tänään ei voi pitää sovituksia.
Muurarit ovat tulossa. Täällä pölyää...
Pölyääkö? Voi sentään.
En siedä muuta pölyä -
kuin teatterin tähtipölyn.
Että on hupaisaa.
Siirrytään sovittamaan hattuja. - Mutta en ole valmis...
Mennään.
Voimme odottaa ohjaajaa toimistossani.
Teatterin tähtipöly on sitten ihmeellistä.
Siinähän se muurari on. - Mikä?
Ettekö käy elokuvissa? - Entä te teatterissa?
Vihaan teatteria. - Sääli. Teatterissa oppii näyttelemään.
Miksi sitten lavadiivat tahtovat elokuviin?
Koska se on helpompaa.
Elokuvissa tunteet näytetään katseella. Teatterissa silmien räpyttely ei riitä.
Siellä tarvitaan koko keho, kädet ja kantava ääni.
Miksette näyttele filmeissä? - En halua.
Tarvitsen yleisöni lämpöä.
Mutta yleisö ei tarvitse teitä.
Olette tehnyt jokusen floppielokuvan.
Ne olivat kenties liian älyllisiä. Aika tekee niille hyvää.
Aika, tosiaan... Alkaako se käydä vähiin?
Saa nähdä, miten se teitä kohtelee.
Rouvat hyvät.
Alida, siirretään sovitus... - Ei.
Jään tänne. Pukuni ovat yläkerrassa.
Esitän Ljubovia Kirsikkapuistossa.
Olette kai kuullut Tšehovista?
Älkää ahmiko liikaa kirsikoita.
Miten en kuule ääntänne?
Teistä tulee mieleen eräs elokuva...
Auringonlaskun katu.
Hulvatonta.
Sovitus taisi olla tässä.
Tuskin palaan vähään aikaan.
Ja nämä pitsit vien mukanani.
Teatteri ei kuole koskaan.
Mistä täältä pääsee ulos?
Anteeksi, Alida...
Menkää auttamaan häntä.
Sinun täytyy jäädä pois töistä.
Olen tosissani.
Tarvitset tauon. Olet huolimaton.
En jaksa korjailla virheitäsi koko ajan.
Sinäkö siitä päätät?
Et ole pomoni. Ompelimo on yhteinen.
Et ole enää läsnä niin kuin ennen.
Olet poissaoleva. Syyn tiedämme kumpikin.
Uskallatkin. - Helposti.
Amelia oli siskontyttöni.
Älä yritä hiljentää minua!
Et voi tehdä tätä. - Voin.
Olen aina ollut tukenasi!
Siitä asti, kun Amelia jäi auton alle.
Tulin kanssasi sille jalkakäytävälle päivä toisensa perään!
Etsimään todistajia.
Luuletko, etten minäkin ole kärsinyt?
Luuletko, ettei se muuttanut minuakin?
Pidin selkäni suorana. Elämän on jatkuttava!
Sinä...
Sinäkö olet kärsinyt? - Olen.
Miten voit sanoa niin?
Ei sinulla ole aavistustakaan.
Et tiedä, millaista on palata kotiin illalla -
ja nähdä Lucion silmät.
Millaista on mennä Amelian huoneeseen...
...etsimään turhaan hänen tuoksuaan.
Oman tyttäreni tuoksua.
Et sinä voi tietää.
Gabriella... Kuuntele minua.
Kaikilla on omat tragediansa.
Siitä on jo viisi vuotta. Viisi!
Aika parantaa.
Sinä roikut kiinni surussasi.
Et suostu päästämään irti.
Meidän on alettava jälleen elää!
Ymmärrätkö?
Olen väsynyt kannattelemaan ompelimoa.
En jaksa tätä yksin!
Kaikki velat ovat minun harteillani.
Nyt saa riittää.
Amelia ei lähtenyt pois. Hän kuoli.
Hän kuoli! Amelia on kuollut!
Ymmärrätkö sinä? Hän on kuollut.
Kelpaavatko edes muut puvut?
Ne kelpaavat, mutta tämä ei.
Tälle on tehtävä jotain.
Tiedän, että osaan olla hankala, Bianca.
Tällaista elokuvaa en ole ikinä tehnyt.
Tarvitsen apuasi.
Alberta?
Mitä nyt? - Gabriella...
Miltä tuntuu?
Anna anteeksi.
Menkää kotiin. Olemme kaikki väsyksissä.
Huomenna vietämme ansaitun juhlalounaan.
Anteeksi. Tästä nousi aika hässäkkä.
Minulle ei ole ennen käynyt näin.
Ei koskaan ennen.
Tein virheen, kun en kuunnellut vaistoani.
Ohjaaja sai minut hämmennyksiin.
Odottakaas.
Tämä on se luonnos.
Sinä saat alkuperäisluonnoksen lahjaksi.
Kuuntele aina vaistoasi.
Hyvää illan jatkoa.
Ja kiitos.
Kiitos kaikesta.
Tämä on ollut meille suuri kunnia.
Upea luonnos.
Huomiseen.
Hieno, vai mitä?
Viinin täytyy olla juuri oikean lämpöistä.
Olen huolehtinut siitä.
Hienoa. Olet kelpo apupoika.
Onhan lihapullia tarpeeksi? - Noin 150.
Tehdään vielä parikymmentä lisää.
Laita tuohon yksi tuoli.
Maria ja Giovanna, viekää yhdet lasagnevuoat kerrallaan.
Pankaa ne pöytään ja hakekaa sitten loput.
Minä tuon alkuruoat.
Aplodit suurenmoiselle Silvanalle. - Kiitos.
Nousin aamuviideltä laittamaan ruokaa.
Toivottavasti maistuu. - Herkullista.
Giuseppina, sinulla ei käy aika pitkäksi.
Kohotetaanko malja? - Malja!
Meille kaikille.
Kippis. - Timanteille.
Asettukaa te tuohon.
Pankaa koneeseen punainen lanka.
Kippis!
Riskialtista plaseerata meidät vierekkäin.
Pyysin sitä itse. - Minä pyysin sitä.
Kävin katsomassa elokuvasi.
Minä kävin teatterissa. - Ihanko totta?
Olit huikean hyvä. - Ihan liikutuin...
Ehkä voisimme nostaa maljan?
Mille? - Meille ja elokuville.
Ja teatterille.
Suloinen poika.
Viittako? Miksi?
Tosiaan. Aivan niin.
Tulen tänään myöhään kotiin.
Sofia?
Pyytäisin palvelusta.
Tulisitko yläkertaan sovitukseen? - Nytkö?
Aivan upea. Kerta kaikkiaan.
Mikä puvustuksen budjetti on?
Bianca? Tulisitko mukaani?
Suokaa anteeksi.
Millainen hän on luonnossa?
Hän on lyhyenläntä. - Ei kai!
Komea sentään. - Mikä pettymys.
Minkä pituinen hän siis on?
Ei voi olla totta.
Taivaan tähden! Olette ihan hulluja.
Tiesitkö sinä tästä? - En.
He tämän tekivät. - Luonnoksen mukaan.
Rakastan teitä. Tämäkin, juuri niin kuin pitää.
Kuvaukset alkavat aamulla. - Ei hätää.
Raadamme läpi yön. - En voi vaatia sitä.
Ei tarvitse vaatia. - Me haluamme.
Jäätkö sinäkin koko yöksi, Sofia?
Töihin sitten.
Sofiakin jää.
Annapa nuppineula.
Täältä tulee kahvia, tytöt!
Kuka ottaa?
Minulla on tänä yönä ensiluokkainen apuri.
Vain tämän kerran. - Tulkaa ottamaan.
Saisinko kupillisen? - Minä tuon.
Ihanaa.
Olet oikea aarre, Silvana.
Miten jakselette?
Kohta jatketaan töitä. - Yö on lämmin.
Aika tiukka. - Odotas.
Tykkääköhän ohjaaja tästä? - Onko sillä väliä?
Riittää, että me tykkäämme. - Nimenomaan.
Minun oli sinua ikävä.
Käänny ympäri, Sofia.
Saitte aikaan ihmeen. Upeaa työtä, tytöt.
Kokeilepa kävellä.
Liiku kevyesti.
En halua nähdä, miten raskas puku on.
Katsokaa, miten hän liikkuu.
Hienoa työtä!
Minä aion puvustajaksi.
Täällä olemme vain "me". Ja me tarvitsemme ompelijaa.
Kyseessä on koko vuoden tärkein elokuva.
Olemme kuin muurahaisia.
Näennäisesti mitättömiä, mutta yhdessä...
Yhdessä pääsemme hänestä eroon.
En jäänyt isän takia.
Miksi sitten? - Sinun takiasi.
Bianca Vegan puvut tulevat tähän tilaan.
"Tiikerikissa" ja "Ludwig"...
Siivotkaa puvut pois täältä.
Emme ole mitään, mutta olemme kaikki.
Vaikka toista ei näkisi, rakkauden voi tuntea.
Sinä opetit sen minulle.
Tärkeää on vain se, mitä sisällämme on.
Eikö olekin hieno pikku kala?
Ja nyt saat hillovoileipiä.
Se tuo sinulle hurjan paljon onnea.
Paljon enemmän kuin minulle.
Sydän sekoittaa todelliset tapahtumat -
ja sen, minkä vain kuvittelemme.
Elävät ja kuolleet.
Näkyvän ja näkymättömän.
Rakkauden ja tuskan.
Olemme enemmän kuin pelkkä muisto.
Se jää jäljelle, kun kaikki muu katoaa.
Tätä on ikuisuus.
Tätä on elokuva.
MARIANGELA MELATOLLE, VIRNA LISILLE JA MONICA VITTILLE.
TOIVON, ETTÄ JONAIN PÄIVÄNÄ SAAMME TEHDÄ ELOKUVIA YHDESSÄ.
Ehkä elää saan -
elämäni uudestaan.
Näen sen sanoiksi pukeutuneen -
ja silloin valintani teen.
Tuo elämä tuttu on, -
tahraton ja ajaton.
Me ikuisuudessa timantteina hohdetaan.
Ja se, minkä sieluuni mä kätken, -
kulkee kohtaloni määräämän retken.
Sun sydäntäs vasten painaudun, -
taivaan sylissä oot vain mun.
Rakkaus haavamme parantaa, -
kuin kukka mullasta se kasvaa saa.
Kuvamme heijastuu silmiin lapsen, jonka tietä vielä tunne en.
Ehkä elää saan -
elämäni uudestaan.
Se saapuu asussa laulujen ja muistojen.
Mulle lupaathan: kun sen takaisin saan, -
mitä ikinä tapahtuukaan, -
me timantteina yhdessä hohdetaan.
Vaikka aikaa oli hetki vain, -
mä onnekas olin, kun laulaa sain.
Opimme toisiamme koskettamaan -
ja ylpeinä loistamaan.
Oon se, kuka oon, sen lupaan.
Ehkä vielä elää saan -
elämäni uudestaan.
Se saapuu asussa sanojen ja muistojen.
Mulle lupaathan: kun se luonain taas on, -
elämä tahraton ja ajaton, -
me ikuisuudessa timantteina hohdetaan.
Vaikka aikaa oli hetki vain, -
mä onnekas olin, kun laulaa sain.
Opimme toisiamme koskettamaan -
ja jälleen uskomaan.
Mä laulaa sentään sain.
Opimme toisiamme koskettamaan -
ja jälleen uskomaan.
Sulle lupaan sen:
näet mussa kokonaisen ihmisen.
Sut ehkä takaisin saan.
Suomennos: Liina Sinnelä Saga Vera